En TV-serie om den amerikanske Stat med mig i hovedrollen
og produceret af dig?
Jeg er ikke overbevist.
Adam, kan vi gøre det hurtigt? Jeg indberetter skat.
Har du ikke en revisor?
Jeg nyder at gøre det.
Skatter er den pris, vi betaler for at leve i et civiliseret samfund.
Hvordan går det?
Det er nemt. Man skal bare følge vejledningen.
Gang den beskattede indkomst med 0,2,
og indtast på linje tretten.
Indtast beløbet fra skema D, linje seks.
Jeg må have skema D et sted.
Hvad tænker du på?
Tidligere Præsident Obama, hvis folk…
De fleste siger bare "Præsident."
Det er ikke korrekt. Det er ikke dit arbejde længere.
Jeg blev forfremmet i supermarkedet, da jeg gik på gymnasiet,
men jeg forventer ikke, folk kalder mig Vagtkoordinator
resten af mit liv. Det ville være vanvittigt.
Jeg vil ikke have faktatjekkerne på nakken.
Tidligere Præsident eller FOPOTUS (Former President of the United States)
Bare sig til, når du når frem til pointen.
FOPOTUS Obama, du producerer serien.
Folk vil tro, det er propaganda for at støtte regeringen.
Den handler jo ikke om mig.
Formålet med serien er at vise folk, hvad vores regering laver,
og præsentere dem for de amerikanere, der gør arbejdet.
Men regeringen fungerer ikke altid effektivt.
Nogle gange gør de mere skade end gavn.
Jeg vil ikke lave en serie om, hvordan den fungerer.
Jeg vil vide, om den fungerer, og for hvem.
Mon jeg kan trække det fra som et hjemmekontor?
Du vil afsløre sandheden, ikke?
Så undersøg tingene. Fortæl hele sandheden om, hvad du finder ud af.
Måske kan vi undersøge finansielle redningsplaner.
Værsgo.
FEMA!
Fyr den af.
Militærteknologi.
Adam, det er din begravelse.
Bare lav den serie, du har lyst til. Jeg skal opgøre mine udgifter.
Vedlæg det ekstra arbejdsark.
Hvad betyder det? Der er ikke noget ekstra arbejdsark!
EN NETFLIX-SERIE
Jeg er lige så skeptisk som jer.
Forventer algoritmen virkelig, at I vil se en komedieserie om regeringen,
når I kan se programmer om… kikset madlavning?
SE "THE G WORD" MED ADAM CONOVER VAFLER + MOCHI JEG ER FOR SEJ!
Det må I hellere lade være med. Men jeg forstår jer godt.
Staten er nærmest et bandeord i USA.
Hvis I ikke tror på mig, så prøv at nævne det juleaften
og se, hvad der sker med jer.
Vi gider ikke tænke på Staten.
Vi vil heller ikke tale om dem. De består af bureaukrati, lobbyister
og politikere. Er det ikke rigtigt?
Giv mig jeres stemme for at… bla, bla, bla… skatter, frihed, alle hader mig.
Da jeg begyndte at undersøge, hvad den amerikanske Stat lavede,
opdagede jeg, at Jordens største og mest magtfulde organisation
står bag al den politik.
En ud af seksten arbejdere i USA
er ansat af føderalstaten.
De påvirker alle aspekter af vores liv.
Men de fleste af os aner ikke, hvad de mennesker laver.
Hvad laver du?
Jeg sørger for, vores atomvåben ikke eksploderer ved en fejl.
Det er vigtigt!
Er det ikke lidt mærkeligt, at vi hvert fjerde år
ender i en national råbekonkurrence om,
hvem, der skal være overhoved for en stat, som ingen af os ved noget om?
Vores Stat skal jo bestå af folket,
drives af folket og tjene folket.
Derfor er det da vigtigt for os at forstå, hvad den egentlig laver.
Så i denne serie vil vi undersøge alle de måder,
både gode og dårlige, som Staten påvirker vores liv på.
Fra pengene i vores lommer til vores kroppes sundhed,
og det, der holder os i live: Mad.
MAD
Når jeg går i supermarkedet, er valgmulighederne overvældende.
Men hvad med de valg, vi ikke får lov til at træffe?
Hvorfor er usund mad billigere end sund mad?
Hvorfor indeholder alt brød majssirup?
Hvorfor er forskellen på fedtprocenten i sødmælk, letmælk og skummetmælk så stor?
Hvorfor er der ikke andre slags mælk?
Andre træffer disse valg for os.
I vores madsystem har ingen valg større betydning
end Statens. Jeg vil vide,
om Statens valg hjælper eller skader os.
Hvis interesser forsvarer den? Vores eller andres?
Staten sætter standarder for fødevaresikkerhed.
Lige meget hvad du vælger i supermarkedet,
kan du generelt regne med, du ikke bliver voldsomt syg af det.
For hundrede år siden
gjorde mad amerikanerne syge hele tiden.
Skal jeg tage kød med eller uden fordærv, skat?
Jeg tager det fine mærke. Det har tyve procent mindre arsenik.
Det er ikke svært at se hvorfor,
når man ved, hvordan kød blev forarbejdet dengang.
Hej chef, rotterne sked på kødet, så jeg forgiftede dem,
men nu er alt kødet dækket af døde, forgiftede rotter.
Hvad synes du, vi skal gøre?
Det lyder som en ny pølsesmag.
Bare det var en overdrivelse!
Da forfatteren Upton Sinclair
skrev om de uhygiejniske forhold i sin bog, Junglen,
tvang offentlighedens reaktion Præsident Teddy Roosevelt til at handle.
Det er ulækkert! Vi må gøre noget ved det.
Kære amerikanere, jeg har nu underskrevet den føderale lov om kødkontrol.
Den giver landbrugsministeriet ansvaret for
at kontrollere kød for at sikre, at det er spiseligt.
Fra nu af vil I kun høre om den jungle,
hvor jeg skyder elefanter.
USDA-logoet viser,
at det er lækkert og godt for din mave, ifølge Onkel Teddy.
Teddy var den originale bjørn.
Hans initiativ til fødevarekontrol var utroligt vellykket.
Massefrygt for råddent kød hørte fortiden til.
Og for branchen var det en fordel, fordi USDA-logoet
er Statens godkendelse af, at maden er ufarlig.
Det er næsten for stor en opgave, ikke?
Den kommercielle kødindustri i USA
fremstiller over hundrede milliarder pund oksekød,
kylling, svinekød, lammekød, fårekød og gedekød hvert år.
Og emu. Ja, nu spiser vi også emu.
Hvert pund af de hundrede milliarder kød skal kontrolleres adskillige gange
af landbrugsministeriet.
Hvem rører ved vores kød?
Synes de, det er ulækkert eller smart, at jeg taler sådan?
Og hvad er det egentlig for et arbejde?
Velkommen til Cargill Schuyler.
Tak, fordi jeg måtte komme.
-Godt at møde dig. -I lige måde.
Hvor mange køer undersøger I om dagen?
Cirka fem tusind.
Hvor mange medarbejdere fra landbrugsministeriet?
Vi har omkring 13 inspektører fra ministeriet
til hver af de to vagter. Seksogtyve i alt.
Vi har også to dyrlæger fra ministeriet.
Få mennesker får lov at se det,
ud over de ansatte her.
Vi giver sjældent tilladelse til at filme.
Her skærer vi kroppen i stykker.
Så lægger vi den i en kasse og sælger den til forbrugerne.
Vi talte om USDA. Prøv at se dernede.
Ja, jeg kan se logoet.
Der er en af vores inspektører.
-Med ministeriets logo på. -Netop.
Han går bare rundt. Han ser under plastikposen.
Han går overvåger vores arbejde.
Ligesom fødevarestyrelsen. Men de kommer hver dag.
Ja.
Der er ikke mange private virksomheder, der inviterer regeringen på den måde.
Mange siger:
"I siger bare, vi skal stoppe arbejdet. Det bliver dyrt."
Det er obligatorisk. Ministeriets inspektører har et føderalt mandat.
Hvad mener du personligt?
Er det føderale mandat vigtigt?
Bidrager deres tilstedeværelse til
at forbedre kødets kvalitet?
-Helt bestemt. -Ja.
Det er et partnerskab. De hjælper os med at forbedre os.
De sørger for, vi gør, hvad vi skal,
for at fremme fødevaresikkerheden. De søger efter fejl i vores proces.
Det er det,
de kontrollerer.
-Hey! -Hej Adam, jeg hedder Miguel.
Jeg er sikkerhedsinspektør fra landbrugsministeriet.
Selv om du står ved siden af virksomhedens ansatte,
og de brokker sig:
"Hvorfor stopper du samlebåndet?"
Forhindrer det dig ikke i at gøre dit arbejde?
Ikke hvis jeg har en legitim årsag.
Hvis jeg kan se, produktet bliver smittet,
kontamineret, og kan skade forbrugerne,
skal jeg gøre mit arbejde.
For mig personligt er det vigtigt at sørge for,
at bidrage til at undgå, at folk bliver syge.
Ja.
Den mad, vi fremstiller her, kommer på spisebordet.
Hvad sker der, når du kan se, der er et problem?
Hvis vi opdager noget, kan vi bruge de blå mærker, som kaldes
"mistanke-mærker" for at informere vores dyrlæge.
Så tager han sig af det.
Så hvis du opdager noget
som lymfekirtler, der ikke ser godt ud,
sætter du et mærke på til dyrlægen.
-Hej, jeg er Dr. Angela Broatman. -Hey.
Du er dyrlæge fra landbrugsministeret.
Ja, det har jeg været i 11 år.
Årsagen er, at jeg interesserer mig for befolkningens sundhed.
Her er nogle af de køer, der skal slagtes i dag
og integreres i den amerikanske befolknings fødekæde.
Jeg er jo ikke ekspert, men når jeg sidder og ser på de køer,
synes jeg ikke, de ser så glade ud.
Hvordan kan du vide, om de har det godt,
eller om de er blevet mishandlet?
Det er faktisk godt at stå heroppe.
Jeg overvåger chaufførerne, når de afleverer køerne,
for at sikre, at de bruger humane teknikker,
og sørge for, at de følger dem herhen uden at gøre noget andet,
som kan skabe unødvendig stress, mens de stiger ud
Du holder øje med deres adfærd?
Ja. Jeg ser, om der er køer, der halter.
Jeg ser, om de går hen til vandtruget.
Om vores vandtanke er fulde, så de kan få noget at drikke.
Jeg holder øje med dyresygdomme fra udlandet. Jeg lytter.
-Du lytter til lydene. -Ja. Det er et normalt muh.
-Du lugter til lugten. -Ja.
-Hvordan startede du? -Under dyrlægeuddannelsen
opdagede jeg, jeg syntes om nekropsi.
Jeg elsker at se på deres organer!
-Det er ligesom en obduktion. -Ja, obduktion på dyr.
Okay, så du var dyrlæge…
og det gik op for dig, at du kunne lide at skære i døde dyr?
-Netop. -Og så tænkte du, fedt.
Jeg tænkte, hvor kan jeg arbejde med døde dyr?
Det gav landbrugsministeriet mig lov til.
Jeg elsker at se på sygdomsprocesser.
Her ser jeg mange forskellige sygdomme!
-Du er vild med kvægsygdomme. -Ja.
Alle lidenskaber kan matches med det rigtige arbejde.
-Lige præcis! -Uanset hvor sær man er.
Der skal nok være et job, der passer til en.
Inspektørerne ser på hver kvægkrop.
De ser på alle indvolde og organer.
Alt, der kan være farligt for befolkningens sundhed.
Hvad var det, jeg så på derinde?
Du så på den store krop,
og du stemplede den med blå farve. Hvad betyder det?
At det ikke er godt,
eller at det er kontamineret,
så det ikke kan sælges som mad.
Som du så, havde alle lungerne en masse lungebetændelse.
Så da jeg så på kvægkroppen,
indså jeg, at det ikke var en sund krop.
Den kunne ikke bruges til menneskeføde.
Hold da op!
Det er ret overvældende.
Vænner man sig til det?
Ja, man vænner sig til det, fordi man ved,
at mens man arbejder, beskytter man befolkningen
ved at sikre, at dyrene er raske,
og gøre kødet til et meningsfyldt produkt.
-Som din familie ville sætte pris på. -Ja. Hvordan begyndte du at arbejde her?
Først var jeg praktiserende dyrlæge i nordvest Missouri.
En almindelig dyrlæge, som behandlede kæledyr?
Netop.
Jeg går ud fra, at du holder af dyr?
Hvordan føles det så at være en del af et system,
der slår dyr ihjel?
Jeg holder meget af levende dyr.
Men jeg vil sørge for, de bliver behandlet ordentligt.
Under slagtningen er det vigtigt,
at de behandles ordentligt.
Nogen må jo tage sig af det!
Det kan jeg godt se!
Mange tak, Dr. Sundrup.
-Det var fedt at tale med dig. -Tak.
Det var svært at se på det.
Men det er vigtigt for os at se nærmere på det system,
der producerer vores mad.
Uanset hvad I synes om kødindustrien,
skal I være glade for, at der, på hver kødfabrik i USA,
er inspektører, der er ikke arbejder for virksomheden,
men for at passe på os.
Men det bliver de måske ikke ved med.
På grund af dereguleringen i 2019
indførte ministeriet en ny regel, der skar antallet af svineinspektører ned med 40%
på visse produktionsanlæg og lod dem foretage deres egen kontrol,
selv om anlæg, der har afprøvet den slags ordninger, har haft dobbelt så mange
kontamineringsovertrædelser i forbindelse med fordøjelse og afføring.
Det er utroligt! Jeg har lige opdaget, at kødinspektørerne eksisterer.
Nu opdager jeg, at de måske skal fjernes!
Verden er af lave!
Jeg kan godt forstå, en kødvirksomhed
ikke vil have inspektører på fabrikken,
men det hjælper mig ikke, når jeg kvæles i min cheesecake.
Hvad syntes I om fabrikken. Køerne var ikke
begejstrede for stedet.
Undersøgelser viser, at dyrelandbrug er en kæmpe forureningskilde.
Emissionerne sætter Jorden i kog
og forårsager hvert år flere personers død end forureningen fra kulkraftanlæg.
Tak, Brianna. Hvis staten virkelig ville passe på os,
skulle den begrænse fabrikslandbruget i stedet for blot at kontrollere det!
Hvem arbejder Staten egentlig for? Landmændene
eller befolkningen? Det er jo os, der spiser maden.
Vi gik i dybden med vores regerings fødevarepolitik.
Vi opdagede, at Staten altid har favoriseret landmanden.
Det giver mening, for i Amerikas historie
hjalp det den amerikanske befolkning, at landbruget fik støtte.
Ja, det gjorde så! Under den økonomiske krise i 1930'erne
levede en ud af fire amerikanere på en gård.
Dengang mistede vi 60 procent af vores indtægter.
Min melasse! Hvad skal jeg nu gøre?
Bare rolig, venner. Jeg kommer fra Staten for at hjælpe jer.
Jeg kommer direkte fra Franklin Roosevelt,
for at fortælle om hans fantastiske nye program.
Det hedder "Uncle Sam's Bonus Simoleons Intended
and Directed to Increase Every Seedling".
Det er en form for statsstøtte.
STATSSTØTTE
Det fungerer sådan her: Dyrker du majs her?
Ja.
Så får du statsstøtte! Hvad med at dyrke hvede?
Det kan jeg da godt gøre.
Statsstøtte! Ris og bomuld?
Bare sig, hvad jeg skal dyrke.
Så får du en kæmpe statsstøtte!
Onkel Sam stopper ikke her.
Vi vil pumpe høstakke af kontanter i amerikansk landbrug
de næste hundrede år.
Vi giver dig ikke blot økonomisk støtte. Vi køber også dine overskydende afgrøder.
Vi finansierer forskning for at forbedre afgrøderne på dine marker.
En lille dråbe er nok.
De føderale investeringer reddede ikke blot amerikansk landbrug.
De revolutionerede fødevaresystemet.
USAs landbrugsproduktion er tredoblet siden 1948.
I dag bruger amerikanerne mindre af deres indkomst på mad end andre udviklede lande.
Vi er blevet verdens største eksportør af landbrugsprodukter.
Mange tak, Onkel Sam.
Der er nu et problem.
De sorte bønder fik ikke samme støtte som de hvide bønder.
Det var en historisk fejl, som Staten først for nylig har accepteret.
Og hvis vi spoler frem til i dag…
eksisterer statsstøtten fra krisen i 1930'erne stadig.
Men de fleste amerikanere er ikke landmænd i dag.
Det er mindre end en procent af befolkningen.
Og næsten halvdelen af vores statsstøtte går ikke til de små landbrug.
De går til 7% af landets største landbrug.
Befolkningen får altså ikke gavn af den.
Jens Hansen laver regnvejr nu. Lirum-lirum-dej!
Statsstøtten er dårlig for vores helbred.
Med statsstøtten får vi meget mere.
Har I set på hylderne i supermarkedet?
Hvorfor er de mon fulde af billig, forarbejdet junkfood?
Her er svaret.
I stedet for at støtte sunde produkter, som frugt og grøntsager,
betaler Staten stadig landmændene for at dyrke kornsorter,
som hvede, ris og majs, der forarbejdes.
Resultatet er lækkert, men usundt.
Det øger risikoen for diabetes og højt kolesterol,
men jeg kan ikke lade være at spise det!
Min egen regering bidrager til det ved at gøre det billigt
og sørge for, der er rigeligt af det. Hvorfor?
Det ser ud til, regeringens mission om at hjælpe landbruget
bidrage til at hjælpe forbrugerne, der spiser produkterne.
Landbrugsministeriet er både ansvarlig for at støtte de store industrielle landbrug
og udarbejde ernæringsvejledninger
med råd om, hvad vi skal spise.
Mon ikke der er en interessekonflikt…?
Kan I huske, da landbrugsministeriets madpyramide sad på alle kornproduktæsker
og skolebrochurer om sundhed i 1990'erne?
Hvor tror I, det kom fra?
Denne vejledning vil påvirke den amerikanske befolknings spisevaner
i adskillige årtier.
Så vi må anvende den bedste viden om ernæring.
Desværre, nørder.
Landbrugssektoren får lov at tage den endelige beslutning om pyramiden.
Åh nej! De fjerner halvdelen af de friske frugter og grøntsager
og fordobler den anbefalede daglige dosis af korn!
Mere brød i din mund betyder mere brød i vores lommer.
Jeg ved, det er svært at tro,
men ifølge den tidligere direktør for ernæringsvejledning, Luise Light,
er det sandt. Hun skrev, at ændringen blev foretaget,
fordi kød- og mælkelobbyer mente, det ville skade salget…
Det ville også forøge portionerne af hvede og andre gryn
og gøre hvededyrkerne glade.
Det går dybere end madpyramiden.
Ministeriet oprettede en marketingafdeling til at arbejde med fastfood-virksomheder
for at finde nye måder at fylde deres produkter med ost på.
Hvorfor? For at hjælpe mejeribranchen.
MEJERIFORVALTNINGEN
Vi må lægge mere ost i den!
Soldat! Vi må lægge mere ost i det!
Men det er allerede dækket af ost!
Der er ikke mere plads!
Jeg er ligeglad!
Så put osten i pizzadejen.
Genialt!
Har Staten givet os pizza med ostedej?
Som barn spiste jeg mellem seks og elleve portioner
bagels og pasta om dagen,
fordi staten sagde, det var sundt,
og fordi jeg havde lav selvtillid.
Men nu har jeg fundet ud af, det var løgn. De ville skabe vækst i fødevareindustrien.
Helt ærlig!
I alle artikler og reklamer står der, nøglen til at spise sund mad
er at træffe bedre valg.
Hvorfor er det kun vores ansvar?
I stedet for at passe på, hvad vi vælger på hylderne,
må vi hellere bekymre os om, hvad Staten vælger at sætte på hylderne.
For Staten afgør, om vores mad er sikker og sund,
og om vejledningen bagpå er sund eller farlig.
Og om en pakke Super Sukker Bærbomber
skal være ti gange billigere end ægte bær.
ØKOLOGISKE BÆR $9.99 BÆRBOMBE $.0.99
De smager sørme godt. Skal man virkelig give dem til børn?
Nogle folk siger, Staten ikke kan udrette store ting.
Men det er da helt åbenlyst, at den er i stand til det.
Det vigtigste spørgsmål er, hvem den gør det for.
For hvis Staten ikke arbejder for os, kan det blive en katastrofe.
BASERET PÅ BOGEN "DEN FEMTE RISIKO" AF MICHAEL LEWIS
Tekster af: Mia Sorgenfrei