Egy vígjáték az Egyesült Államok kormányáról, a főszerepben velem,
aminek te vagy a producere.
Vannak aggályaim.
Adam, lehetne röviden? Épp az adóbevallásom csinálom.
Nincs könyvelőd?
Szeretem magam megcsinálni.
Tudod, az adózás az ára annak, hogy civilizált társadalomban élhetünk.
És hogy haladsz?
Igazából egyszerű. Csak követni kell az instrukciókat.
Az adóköteles jövedelmet megszorozzuk 0,2-vel,
majd beírjuk a 13. sorba.
Aztán beírjuk az összeget a D táblázat hatos sorából.
A D táblázatnak valahol itt kell lennie.
Adam, mit szeretnél?
Hát, Obama exelnök úr! Ha az emberek…
A többség elnök úrnak hív.
Ami helytelen. Már nem te töltöd be azt a pozíciót.
Tudod, elsős középiskolásként előléptettek az ABC-ben,
de nem fogom magam Adam Conover műszakvezetőnek hívatni
életem végéig. Őrültség lenne.
Nem akarom, hogy ezért ránk szálljanak.
Szóval maradjunk az exelnöknél! Vagy jobban tetszik a korábbi elnök?
Lassan rátérhetnél a tárgyra.
Korábbi elnök úr! Te vagy a sorozat producere.
Az emberek azt fogják hinni, hogy kormánypárti propaganda.
Nem is rólam szól.
A sorozat célja az, hogy megmutassuk, mi a kormány feladata.
És hogy bemutassuk azokat az embereket, akik elvégzik.
De a kormány nem mindig működik jól.
Sőt, néha még kárt is okoz.
Nem akarok a kormány feladatairól sorozatot csinálni.
Tudni akarom, működik-e, és hogy kiért.
Szerinted az irodát leírhatom az adóból?
Rendben. Nézd! A te dolgod az igazság feltárása, oké?
Nézz utána a dolgoknak, és mondd el az igazat arról, amit találsz!
Szóval utánanézhetünk a pénzügyi segélyeknek.
Nyugodtan!
SZVÜ-nek?
Hajrá!
A haditechnikának.
Adam! Rajtad áll.
Csinálj olyan sorozatot, amilyet akarsz. Rám vár az adóbevallás.
Csatoljon újabb munkalapot!
Miféle újabb munkalapot? Nincs újabb munkalap!
A NETFLIX SOROZATA
Oké, figyeljenek! Én is szkeptikus vagyok.
Az algoritmus tényleg azt akarja, hogy sorozatot nézzenek a kormányról,
egy kajás sorozat helyett, mint például az Ezt jól kisütöttük!?
NÉZZE AZ ADAM CONOVER SOROZATÁT VAGY A GOFRI + MOCHIT!
Jó, nem gondoltam komolyan. De megértem önöket.
A kormány konkrétan egy szitokszó Amerikában.
És ha nem hisznek nekem, említsék meg hálaadáskor,
és nézzék meg, mi történik!
Még gondolni se akarunk rá,
nemhogy beszélgessünk róla. Az egész csak bürokrácia, lobbisták
meg politikusok, nem?
Kérem, szavazzanak rám, bla bla, adók, szabadság! Mindenki utál.
De mikor jobban belemerültem, hogy mit is csinál a kormány,
magam is meglepődtem, hogy a politika mögött
a bolygó legnagyobb és leghatalmasabb szervezete rejlik.
Minden tizenhatodik amerikai munkást
a szövetségi kormány alkalmazza.
Így vagy úgy, ők alakítják az életünk minden aspektusát.
És mégis, a legtöbben nem is tudják, mit csinálnak ezek az emberek.
Komolyan. Ön mit csinál?
Vigyázok, hogy az atomfegyvereink ne robbanjanak fel.
Látják? Ez rohadt fontos.
Nem furcsa, hogy négyévente
egymás torkának ugrunk amiatt,
hogy ki fogja vezetni a kormányt, amiről a legtöbben semmit sem tudunk?
A kormányunk a néptől kellene, hogy legyen,
a nép által, a népért.
Szóval nekünk, mint a népnek, nem kellene értenünk, hogy a fenébe működik?
Ebben a sorozatban utánajárunk mindannak,
legyen az jó vagy rossz, ahogyan a kormány hat az életünkre.
Beleértve a pénzt a zsebünkben, az egészségünket,
és a létezésünk alapját: az élelmiszert.
ÉLELMISZER
Mikor bevásárolni megyek, letaglóznak a választási lehetőségek.
De mi van azokkal, amiket nem mi hozunk meg?
Például miért olcsóbbak az egészségtelen kaják az egészségeseknél?
Miért van minden vekni kenyérben kukoricaszirup?
És miért van csak teljes vagy 2%-os tej?
Hol az 53%-os tej?
Ezeket a döntéseket mások hozzák meg helyettünk.
És az élelmiszerrendszerünkben, a legkomolyabb döntés
nem másé, mint a kormányé. Szóval tudni akarom,
hogy ezek a döntések segítenek, vagy kárt okoznak.
És a mi érdekeinket veszik figyelembe, vagy valaki másét?
Az egyik döntés az élelmiszer-biztonsági szabványok meghatározása.
Gondoljanak bele! Mindegy, mit vásárolnak,
feltételezhetjük, hogy nem okoz majd kegyetlen rosszulléteket.
Száz évvel ezelőtt,
az amerikai ételek folyton rosszulléteket okoztak.
Drágám! A romlott húst vegyem vagy a frisset?
Megveszem a márkásat, abban húsz százalékkal kevesebb az arzén.
És ez nem is meglepő,
ha tudjuk, hogyan dolgozták fel régen a húsokat.
Főnök, a patkányok a húsra ürítettek, szóval megmérgeztem a patkányokat,
de most a hús tele van mérgezett döglött patkányokkal.
Mihez kezdjünk?
Nekem úgy tűnik, van egy újfajta ízesítésünk.
Bár azt mondhatnám, hogy ez túlzás!
Mikor az író, Upton Sinclair
felfedte ezeket a körülményeket A Dzsungel című könyvében,
a közfelháborodás cselekvésre kényszerítette Teddy Roosevelt elnököt.
Ez undorító! Valamit tennünk kell ez ellen.
Amerikai honfitársaim! Aláírtam a Szövetségi Húsvizsgálati Törvényt,
mely által az Egyesült Államok Mezőgazdasági Minisztériuma
megvizsgálja a húsokat, hogy fogyasztásra alkalmasak-e.
Ezentúl csak arról a dzsungelről hallanak majd,
ahol elefántokat lövök.
És mikor látják az USDA-logót,
tudják, hogy Teddy bácsi azt mondja, ez nyami a hasinknak.
Azta! Teddy volt az igazi maci.
És az élelmiszer-szabályozásra való törekvése hihetetlenül sikeres volt.
A tömeges félelem a romlott hústól már a múlté volt.
És az iparág is profitált belőle, mert az USDA-logó
tulajdonképpen a kormány jóváhagyása volt, hogy az élelmiszer biztonságos.
Ha belegondolunk, nem túl sok munka ez?
Mármint, az amerikai kereskedelmi húsipar
ma már több mint ötvenmilliárd kiló marhahúst,
csirkét, sertést, bárányt és kecskét dolgoz fel minden évben.
Nem beszélve az emukról. Igen. Már emut is eszünk.
De minden egyes kilót az ötvenmilliárdból gondosan át kellett vizsgálnia
az USDA-nak.
Szóval, ki fogdossa mindenki virslijét?
Undorítónak vagy szexinek találják, hogy így fogalmaztam?
És ami a legfontosabb, milyen az a munka egyáltalán?
NEBRASKA ÁLLAM, SCHUYLER
Üdv a Cargillnél!
Kösz, hogy itt lehetek.
- Üdv! - Örvendek!
Szóval napi hány marháról beszélünk?
Nagyjából napi ötezret dolgozunk fel.
És hányan dolgoznak itt az USDA-tól?
Általában 13 USDA-felügyelő van a telepen,
mindkét műszakban. Összesen 26,
aztán van két állatorvos is az USDA-tól.
Ez nem olyan, amit sokan látnak
az itteni dolgozókon kívül.
Így van. Hogy mondjam? Nem engedünk be kamerákat.
Itt daraboljuk fel a húst.
Bedobozoljuk, hogy eljusson a vásárlókhoz.
Ha oda lenéz… Tudja, beszéltünk az USDA-ról…
Igen, látom is.
Ott az egyik USDA-felügyelő.
- Igen, ott az USDA-logó. - Pontosan.
Szóval ő csak sétálgat, benéz ide-oda,
benéz a ponyva alá. Egyfajta „kóborellenőrzés”,
mint egy étteremben, csak mindennap.
Így van.
Nem sok magánvállalat látja ilyen szívesen a kormányt.
Sokan azt mondják,
„Le akarják állítatni a munkát, ami sokba kerül.”
Itt kell, hogy legyenek. Szövetségi mandátum, hogy az USDA itt legyen.
Oké, megkérdezhetem, hogy személy szerint,
fontosnak tartja a szövetségi mandátumot?
Segítenek javítani a hús minőségén,
azzal, hogy itt kell lenniük?
- Természetesen. - Értem.
Ez csapatmunka. Segítenek, hogy jobbak legyünk.
Ügyelnek arra, hogy úgy dolgozzunk, ahogy kell.
Élelmiszer-biztonsági szempontból. Bármiféle hiányosság előfordulhat,
ezért vannak itt.
Ezt ellenőrzik.
- Üdv! - Üdv, Adam, Miguel vagyok.
Én vagyok a biztonsági felügyelő az USDA-tól.
Szóval úgy is, hogy a vállalat emberei mellett dolgozik,
és megnehezítik a dolgát, például,
„Hé, miért kell leállnunk?”
Ez sosem áll a munkája útjába?
Nem. Ha jó okom van rá, hogy leállítsam a sort,
mert látom, hogy egy termék szennyeződik,
és emiatt baja lenne valakinek,
akkor muszáj megtennem.
Számomra nagyon fontos, hogy tegyem a dolgom,
és senki ne betegedjen meg miattunk.
Igen.
A feldolgozott hús az asztalomra kerül, ahogy mindenki máséra is.
Mi történik, ha lát valamit, amivel valami gond van?
Ha észreveszünk valamit, ezt a kék címkét használjuk,
megjelöljük a gyanús terméket az állatorvosunknak,
és a többi rajta múlik.
Szóval észrevesz valamit,
mondjuk néhány nyirokcsomót, amivel valami gond van,
és azt mondja, „Felcímkézem, hogy az állatorvosunk ránézzen.”
- Üdv, Adam! Dr. Angela Broatman vagyok. - Üdv!
Szóval ön az USDA állatorvosa.
Igen. 11 éve dolgozok állatorvosként az USDA-nak.
Azért csinálom, mert fontos számomra a közegészség.
Ez csak néhány azok közül a marhák közül, amiket ma levágnak,
és ezzel belépnek az amerikai táplálékláncba.
De én… Nem vagyok szakértő, de ahogy rájuk nézek,
ez nekem nem tűnik túl derítő látványnak.
Honnan lehet tudni, hogy jókedvűek,
vagy rosszul bántak velük?
A kifutó elég jó nézőpont erre.
Néha figyelem, ahogy a kamionosok lepakolnak,
hogy biztosan humánusak legyenek,
és hogy biztosan csak vezetik őket, és nincs semmi,
ami indokolatlan stresszt okozna nekik.
Tényleg figyel a viselkedésükre.
Így van. Figyelek, hogy sántít-e valamelyik.
Arra is, hogy jönnek-e a vályúkhoz.
Hogy tele van-e az itatójuk.
Figyelek rá, hogy nehogy betegség törjön ki. Hallgatom őket.
- A hangjukat. - Igen. Ez a normális hangjuk.
- Szimatolja is őket? - Igen.
- Hogy kezdte? - Az állatorvosin
rájöttem, hogy imádom a boncolást,
mert szeretem látni a szerveiket…
- Mint az emberi boncolás. - Így van, csak állatokon.
Szóval… Várjunk! Állatorvos volt,
és azt mondta, a kedvenc része, amikor felvágja a halott állatot?
- Pontosan így történt. - És erre, bingó!
Gondoltam, hol dolgozhatnék halott állatokkal?
És az USDA ezt megadta nekem.
Szeretem nézni a betegségek folyamatát,
és nagyon sokféle betegséget megfigyelhetek.
- A marha-kór megszállottja. - Igen.
Minden megszállottsághoz tartozik egy állás.
- Így van. - Akármilyen furcsa.
Van egy munka… Van egy munka pont arra.
Láthatja, hogy az ellenőrök minden egyes tetemet megnéznek
megnézik a zsigereket, a szerveket.
Mindent, ami kockázatot jelenthet a közegészségre.
Oké, szóval, mondja el, mit láttam odabent! Észrevettem,
hogy egy nagy tetemet vizsgált, meglátott valamit,
és elkezdte kék festékkel jelölgetni. Az mit jelent?
Sokszor a festék jelzi,
hogy a termék rossz vagy szennyezett,
így nem lehet megenni.
Amint látta, azok a tüdők mind gyulladásban voltak.
Szóval ahogy a húst néztem,
észrevettem, hogy a tetem nem volt egészséges.
Így nem alkalmas emberi fogyasztásra.
Azta! Mármint…
Annyira durva ezt látni.
Ez mindig nehéz munka, vagy hozzá lehet szokni?
Egy idő után hozzá lehet szokni, mert, tudja,
amíg itt vagyunk, megvédjük az embereket.
Figyelünk az állatokra,
és olyan termék készül, aminek hasznát veszik.
- Amit a családunk is elfogyaszthat. - Igen. Hogy kezdte?
Gyakorló állatorvosként kezdtem Missouri északnyugati részén.
Sima „beteg kiskutyás” állatorvosként?
Pontosan. Igen.
Feltételezem, szereti az állatokat. A munkája miatt.
Szóval milyen érzés olyan rendszer részének lenni,
ami állatokat öl?
Nos, ahogy én látom… Nagyon szeretem az élő állatokat.
Viszont fontos, hogy humánusan bánjanak velük,
amikor a vágóhídra kerülnek.
Megfelelően kell bánni velük.
Ha ezt valaki nem felügyeli, akkor ki fogja?
Ez igaz.
Nagyon köszönöm, Dr. Sundrup.
- Nagyszerű volt. - Köszönöm.
Elég nehéz volt mindezt látni.
De fontos, hogy alaposan megvizsgáljuk a rendszert,
ami az élelmiszereinkért felelős.
Bármit is gondolnak erről,
örülnünk kell, hogy minden amerikai húsgyárban
vannak felügyelők, akik nem a vállalatnak dolgoznak,
hanem nekünk, a mi érdekeinket figyelembe véve.
De, tudják, nem biztos, hogy mindig ott lesznek.
Mivel 2019-ben deregulációt követeltek,
az USDA elfogadott egy szabályt, ami leépítheti a sertéshús-ellenőrök 40%-át
néhány üzemben, és helyettük az üzemek saját embereket alkalmazhatnak.
Pedig már láttuk, hogy hasonló működés mellett kétszer annyi
széklet- és egyéb szennyezéssel kapcsolatos jogsértésre került sor.
Hihetetlen! Most tudtam meg, hogy ezek a felügyelők léteznek.
Erre kiderül, hogy elveszítjük őket?
Mintha a Jupiter hagyatékában lennénk.
Értem, hogy miért nem akar egy nagy húsüzem
felügyelőket a gyárában,
de az nekem nem segít, mikor sajttortával tömöm magam.
És mi a helyzet azzal a gyárral? Úgy értem, a tehenek
nem igazán voltak oda érte.
A kutatások szerint az állattenyésztés hatalmas szennyezésért felelős.
A kibocsátott gázok konkrétan megfőzik a bolygót
és évente több embert ölnek meg, mint a szénerőművek.
Köszönöm, Brianna. Szóval, ha a kormány igazán vigyázna ránk,
korlátozná a gyárakat, nem csökkentené az ellenőrzést, ugye?
Szóval akkor kiért dolgozik a kormány? A gazdákért?
Vagy értünk, akik megeszik az ételt?
Nos, beleástuk magunkat a kormány élelmiszer-politikájába,
és kiderült, hogy a kormányunk mindig is a gazdákat részesítette előnyben.
Ez logikus, mivel a történelmünk nagy részében
a gazdák támogatásával az átlagamerikaiakat segítettük.
Még szép! A nagy gazdasági világválság alatt
minden negyedik amerikai egy ilyen farmon élt.
És a súlyos csapás után elvesztettük a bevételünk 60%-át.
A melaszom! Most mihez kezdjünk?
Aggodalomra semmi ok. A kormány küldött. Segíteni jöttem.
Közvetlen maga Franklin Roosevelt küldött,
hogy hírét vigyem ennek a nagyszerű programnak.
A neve „Uncle Sam Bónusz Dollárjai
Minden Magcsemete Növekedésére.”
Ilyen az igazi állami támogatás.
ÁLLAMI TÁMOGATÁS
Mondom, hogy működik. Kukoricát termeszt?
Hát, ja.
Támogatást kap. Mi lenne, ha búzát is termesztene?
Megoldom.
Támogatás! Rizs és gyapot?
Amit csak mond.
Hívjon Öreg Hűségnek, mert a támogatások egész gejzírét fogja kapni!
És Uncle Sam még nem végzett, de nem ám!
Folyamatosan lapátoljuk majd a pénzt a vidékre
száz éven át, akár tetszik, akár nem.
De nem csak támogatást adunk. Megvesszük a felesleget, ha túl sok a termés.
És támogatjuk az agrárkutatást, hogy a földek virágozzanak.
Egy pár csepp elég.
Ez a szövetségi beruházás nem csak az amerikai farmokat mentette meg.
Igazi forradalom volt az élelmiszeriparban.
Az amerikai élelmiszer-termelés majdnem háromszorosára nőtt 1948 óta,
és kevesebbet költünk ételre, mint bármelyik más fejlett ország.
Sőt, a világ legnagyobb mezőgazdasági exportőrei vagyunk.
Nagyon köszönjük, Uncle Sam.
Viszont van néhány probléma.
Egy: a fekete földművesek sosem kapták meg ugyanazt a támogatást, amit a fehérek.
Ez egy olyan történelmi hiba, amit a kormány csak nemrég ismert el.
Másodszor: ha előre tekerünk a jelenbe…
Ezek a százéves, válság korabeli támogatások még mindig jelen vannak.
De az amerikaiak többsége ma már nem földműves.
Kevesebb mint egy százalékunk az.
És a támogatások felét nem a kisgazdák kapják,
hanem az ország legnagyobb farmjainak 7%-a.
Ami azt jelenti, nem az emberek kapják, hanem a nagyüzemi mezőgazdaság.
MacDonaldnak pénze volt Í-Á-Í-Á-Ó !
Ez még nem minden. Ezek a támogatások konkrétan károsak az egészségünkre.
Ha valamit támogatunk, akkor sokkal több lesz belőle.
Mikor végig néznek a polcokon,
gondolkodtak már azon, miért van annyi olcsó feldolgozott gyorsétel?
Itt a válasz.
Egészséges gyümölcsök és zöldségek támogatása helyett,
a kormány azért fizet, hogy a földművesek még mindig nagy mennyiségben termeljék
a búzát, a rizst és a kukoricát, amiből ezt a szemetet kapjuk.
Ezt a finom szemetet. Mármint, tudom, hogy nem tesz jót nekem.
Növeli a diabétesz és a magas koleszterin kockázatát,
de akkor sem tudok leállni vele.
Mégis a saját kormányom biztosítja, hogy a lehető legolcsóbb
és legnagyobb mennyiségben előforduló étel legyen Amerikában. Miért?
Úgy tűnik, a kormány küldetése, hogy segítse a gazdákat
a fogyasztók segítésének az útjába áll.
Főleg, mivel az USDA, ami fenntartja a nagyüzemi mezőgazdaságot,
az étrenddel kapcsolatos irányelvek kidolgozásáért is felelős,
ami táplálkozási tanácsokat ad.
Vajon kicsit ütköznek az érdekek? Mármint… Hé!
Emlékeznek az USDA táplálékpiramisra, ami minden gabonapehely hátulján ott volt,
és egészségtanórán ki lett osztva?
Kíváncsiak, honnan jött?
Jól van, csapat! Ez minden amerikai táplálkozási szokásait befolyásolni fogja,
évtizedeken keresztül.
A legjobb táplálkozástudományi eredményekre kell alapoznunk.
Bocs, kockák!
Az USDA a mezőgazdaságnak adta az utolsó szó jogát a drága piramisotokra.
Istenem! A felére csökkentik a friss zöldségeket és gyümölcsöket,
és megduplázzák a napi ajánlott gabonák mennyiségét!
Hé! Minél több kenyeret esztek, mi annál többet keresünk.
Tudom, hogy nehéz elhinni,
de a Táplálkozási Tanácsadó Részleg korábbi vezetője, Luise Light szerint
ez az igazság. Azt írta, az államügyészség változtatott a szövegen,
mert a hús- és tejlobbi szerint csökkenne az eladás,
és jócskán növelné a búza és más gabonafélék adagját
a termesztők örömére.
És ez többről szól, mint a táplálékpiramis.
Létrehoztak egy marketing részleget, hogy együttműködjenek a gyorséttermekkel,
hogy még jobban tele tolják a termékeiket sajttal.
Miért? Hogy segítsék a tejipart.
TEJGAZDÁLKODÁS
Több sajt kell bele!
A fenébe, katona! Több sajt kell rá!
De asszonyom, már beborítja a sajt!
Nincs rajta több hely!
Nem érdekel!
Töltse a szélébe, ha muszáj!
Briliáns!
Várjunk egy percet! A kormány vezette be a sajttal töltött pizzát?
Ráadásul úgy nőttem fel, hogy napi 6-11 adag
bagelt és tésztát faltam be,
mert a kormány szerint egészséges volt. És nem volt önbecsülésem.
Most meg kiderül, hogy hazugság volt, hogy az élelmiszeripart támogassák?
Mi a fasz?
Minden cikk és reklám szerint az egészséges táplálkozás kulcsa az,
hogy jobb döntéseket hozzunk,
de ez miért a mi feladatunk?
Talán ahelyett, hogy azért aggódunk, mit válasszunk a polcról,
inkább arra kellene figyelnünk, hogy a kormányunk miket rak oda.
Mert csak ők határozhatják meg, hogy amit eszünk, biztonságos-e,
vagy a tanács a hátoldalon egészséges vagy káros.
És hogy egy doboz epres cukorbomba
tizedannyiba kerül, mint az igazi eper.
BIO $9.99 CSAK $0.99
Viszont finom. Ezt tényleg a gyerekeknek adják?
Néha hallunk olyasmiket, hogy a kormány nem képes nagy dolgokat véghez vinni,
de ez nyilvánvalóan nem igaz.
A fontosabb kérdés az, hogy kiért teszi meg azokat?
Mert ha nem a mi érdekeinket tartja szem előtt, az katasztrófához fog vezetni.
MICHAEL LEWIS AZ ÖTÖDIK KOCKÁZAT C. KÖNYVE ALAPJÁN
A feliratot fordította: Drenda Anett