Et komedieprogram om den amerikanske stat med meg,
produsert av deg.
Jeg har noen bekymringer.
Adam, kan vi ta dette raskt, jeg er midt i skatteoppgjøret.
Har du ikke regnskapsfører?
Jeg liker å gjøre det selv.
Du vet, skatter er prisen vi betaler for å leve i et sivilisert samfunn.
Så, hvordan går det?
Det er enkelt. Alt du trenger å gjøre er å følge instruksjonene.
Multipliser skattbar inntekt med null komma to
og skriv inn på linje tretten.
Skriv deretter inn beløpet fra tabell D, linje seks.
Jeg er ganske sikker på at jeg har tabell D her et sted.
Adam, hva tenker du på?
Vel, tidligere president Obama, hvis folk…
De fleste sier bare "president".
Vel, det er upresist. Det er ikke jobben din lenger.
Jeg ble forfremmet på supermarkedet da jeg gikk på videregående,
men jeg tvinger ikke folk til å si skiftleder Adam Conover
resten av livet. Det ville vært galskap.
Jeg vil ikke ha faktasjekkerne etter meg.
Så jeg holder meg til tidligere president, eller foretrekker du TPAUSA?
Så lenge du kommer til poenget, er det greit for meg.
TPAUSA Obama, du produserer serien.
Folk kommer til å tro at det er pro-regjeringspropaganda.
Vel, serien er ikke om meg.
Målet med serien er å vise folk hva myndighetene våre faktisk gjør.
Og for å introdusere dem for amerikanerne som faktisk gjør jobben.
Men, myndighetene fungerer ikke alltid bra.
Faktisk, noen ganger gjør de skade.
Jeg vil ikke lage en serie om hvordan staten fungerer.
Jeg vil vite om de fungerer, og for hvem.
Tror du dette kan bli fratrekk som hjemmekontor?
OK, hør her. Din greie er å gjøre sannheten kjent, ikke sant?
Så undersøk de spørsmålene, og fortell hele sannheten om det du finner.
Hm. Så vi kan undersøke finansielle redningspakker.
Værsågod.
FEMA!
Slå deg løs.
Militærteknologi.
Adam, det er din begravelse.
Lag serien du vil lage. Jeg har utgifter å rapportere.
Legg ved ekstra arbeidsark.
Hvilket ekstra arbeidsark? Der er ikke noe ekstra arbeidsark!
EN NETFLIX-SERIE
OK, hør her. Jeg er like skeptisk som deg.
Forventer algoritmen at du skal se en komiserie om staten,
når du kunne sett, for eksempel… matfiaskoer på Nailed It?
SE THE G WORD WITH ADAM CONOVER VAFLER + MOCHI NAILED IT! FERIE
OK, men, ikke gjør det. Hør her, jeg skjønner.
Staten er praktisk talt et skittent ord i Amerika.
Og hvis du ikke tror meg, prøv å ta det opp på Thanksgiving
og se hva som skjer deg.
Vi vil ikke engang tenke på staten,
og iallfall ikke snakke om den. Det er bare en masse byråkrati og lobbyister
og politikere, ikke sant?
Jeg ber om din stemme så jeg kan bla, bla, skatter, frihet, alle hater meg.
Men når jeg begynte å se på hva myndighetene faktisk gjør,
ble jeg overrasket over å oppdage at bak politikken,
fins den største og mektigste organisasjonen på jorden.
1 av 16 arbeidere i Amerika
er ansatt i den føderale staten.
Og på godt og vondt, former de alle aspekter av våre liv.
Likevel aner folk flest ikke hva disse menneskene gjør.
Seriøst, hva gjør du?
Jeg sørger for at våre atomvåpen ikke eksploderer ved et uhell.
Ser dere? Dette er viktige greier.
Er det ikke litt rart at hvert fjerde år
havner vi i en nasjonal skrikekamp
om hvem som skal lede staten, som folk flest ikke vet noe om?
Staten er ment å være av folket,
for folket.
Så burde ikke vi, folket, forstå hva i helsike de faktisk gjør?
Så, i denne serien, skal vi undersøke alle måter,
på godt og vondt, staten påvirker våre liv.
Fra pengene i lommene våre, til våre kroppers helse,
til det som holder oss i live, maten vår.
MAT
Når jeg går på butikken, blir jeg overveldet over alle valgene.
Men hva med valgene vi ikke får ta?
Som, hvorfor er usunn mat billigere enn sunn mat?
Hvorfor er det maissirup i hvert eneste brød?
Og hvorfor går melk rett fra hel til 2%?
Hvor er all melken på 53%?
Andre mennesker tar disse valgene for oss.
Og i matsystemet vårt er ingens valg mektigere
enn staten sine. Så det jeg vil vite er, er om
deres valg hjelper oss, eller skader oss.
Og har de våres interesser i tankene, eller noen andres?
Vel, ett valg myndighetene tar, er standarder for mattrygghet.
Tenk på det, uansett hva du velger på butikken,
stort sett anta at det ikke kommer til å gjøre deg kjempesyk.
Men, for hundre år siden,
gjorde mat i Amerika folk syke hele tiden.
Kjære, skal jeg ta det fordervede kjøttet eller det ikke-fordervede kjøttet?
Ah, jeg går for merkenavnet. Det har tjue prosent mindre arsenikk.
Og det er ikke vanskelig å se hvorfor,
når du vet hvordan kjøtt ble behandlet den gang.
Sjef, rottene etterlot avføring på kjøttet, så jeg forgiftet rottene,
men nå er alt kjøtt dekket av døde forgiftede rotter.
Hva sier du at vi gjør?
Høres ut som en ny pølsesmak, spør du meg.
Jeg skulle ønske jeg kunne si at dette var en overdrivelse.
Da forfatteren Upton Sinclair
avslørte de uhygieniske forholdene i sin bok The Jungle,
tvang det offentlige ramaskriket president Teddy Roosevelt til å handle.
Fy, så ekkelt! Vi må gjøre noe med dette.
Amerikanere, jeg har signert den føderale loven for kjøttinspeksjon.
som gir USAs landbruksdepartement myndighet til
å inspisere kjøtt, for å sikre at det er egnet til å spises.
Fra nå av vil den eneste jungelen dere hører om
være den, hvor jeg skyter elefanter.
Og når dere ser denne USDA-logoen,
bare vit at det er onkel Teddy som sier, det er nam nam for magen din.
Wow, Teddy var virkelig den originale bjørnen.
Og hans innsats for regulering av mat var utrolig vellykket.
Massefrykt for foredervet kjøtt ble en saga blott.
Og industrien dro faktisk nytte av USDA-logoen,
fordi den var et godkjenningsstempel fra myndighetene om at maten var trygg.
Men, når du tenker på det, er ikke denne jobben nesten for stor?
Altså, den amerikanske kommersielle kjøttindustrien
behandler nå mer enn 50 milliarder kilo biff,
kylling, svinekjøtt, lam, fårekjøtt og geit hvert år,
for ikke å snakke om emu. Ja, vi spiser emu nå.
Og hvert eneste kilo av de 50 milliardene må inspiseres flere ganger
av USDA.
Så hvem er det egentlig som beføler alt flesket vårt?
Synes de det er ekkelt eller opphissende, at jeg sier det slik?
Og viktigst av alt, hvordan i helsike er den jobben?
Velkommen til Cargill Schuyler.
Takk for at jeg fikk komme.
-Hyggelig. -Bare hyggelig.
Så, hvor mange storfe per dag?
Vi behandler omtrent fem tusen per dag.
Og hvor mange fra USDA jobber her?
Så vi har omtrent 13 USDA-inspektører på plass
for begge skift. Så totalt 26,
også har vi to veterinærer fra USDA.
Dette er noe som ikke mange får se
utendom enn de som jobber her.
Stemmer. Vi tillater ikke mange kameraer her.
Så her kutter vi opp kadavrene
og pakker det inn, og så selger vi det til forbrukere.
Så hvis du ser ned her, vi snakket tidligere om USDA…
Ja, jeg ser det.
Der er en av våre USDA-inspektører.
-Ja, der med USDA-logoen på. -Stemmer.
Så han bare går rundt, kikker rundt,
under den presenningen. Som en omvandrende inspeksjon,
som en restaurantinspektør, bare hver dag.
Stemmer.
Ikke mange private virksomheter inviterer myndighetene inn på den måten.
Mange sier, "Vel,
du kommer til å si at jeg må stoppe arbeidet, og det koster."
Vi nødt til å ha dem her. Det er føderalt påbud om at USDA er her.
Kan jeg spørre deg på et personlig nivå,
synes du det føderale påbudet er viktig?
Bidrar det til å forbedre kjøttkvaliteten,
at det er påbudt at det er her?
-Absolutt. -Ja.
Det er et partnerskap der. De hjelper oss å bli bedre.
De sørger for at vi gjør det vi skal
fra et synspunkt på mattrygghet. Eventuelle mangler i prosessen vår,
er hva de leter etter.
Det er det de inspiserer etter.
-Hei! -Hei, Adam, jeg er Miguel.
Jeg er sikkerhetsinspektør for USDA.
Så selv om du er rett ved siden av folk som jobber for selskapet
og de presser deg litt,
"Hei, hvorfor stopper du produksjonen?"
Det hindrer deg aldri i å gjøre jobben din?
Nei, hvis jeg har en legitim grunn til å stenge produksjonen,
hvis jeg ser at produktet vil bli kontaminert,
og det kommer til å skade noen,
må jeg gjøre jobben min.
For meg personlig er det veldig viktig å sørge for
at jeg gjør min del, slik at folk ikke blir syke.
Ja.
Maten vi produserer her er min mat, og alles mat.
Hva skjer når du ser noe, at det er et problem?
Hvis vi ser noe, bruker vi en av disse blå merkelappene som kalles
"mistenkt-lapp", og så noterer vi det for veterinæren,
og så tar han stilling til det.
Så du ser ett eller annet,
du ser for eksempel lymfeknuter som ikke stemmer helt,
og sier: "Jeg må merke dette slik at veterinæren kan se på det."
-Hei, Adam. Dr. Angela Broatman. -Hei.
Så du er en veterinær for USDA.
Ja. Jeg har vært veterinær i elleve år hos USDA.
fordi jeg er interessert i folkehelse.
Dette er bare noen av kyrne som skal slaktes i dag,
og inn i matkjeden til den amerikanske offentlighet.
Jeg er ingen ekspert, jeg ser på disse kyrne,
for meg er det ikke et veldig gladsyn, ikke sant?
Så hvordan kan du vite om de har det bra,
eller om de har blitt mishandlet?
Gangbroen er faktisk et veldig godt utsiktspunkt.
For noen ganger ser jeg på mens de losser
for å sjekke at det er human håndtering,
og sørge for at de går med dem, uten at noen gjør noe
som påfører dem unødig stress når de kommer av lastebilene.
Du følger med på deres oppførsel.
Ja. Jeg ser etter alle som halter.
Jeg ser til at de går til vannkarene.
Er vanntankene våre fulle slik at de kan drikke,
jeg ser etter fremmede dyresykdommer. Jeg lytter.
-Hører på de lydene. -Ja. Jeg lytter, det er en vanlig møø.
-Lukter lukten. -Ja.
-Hvordan startet du? -På veterinærskolen,
oppdaget jeg at jeg virkelig elsker obduksjon,
fordi jeg elsker å se organene deres…
-Obduksjon… -Ja, obduksjonen av dyr.
Så du bare, du var veterinær,
og liksom favorittdelen min er å kutte fra hverandre et dødt dyr?
-Det var det, faktisk. -Og du bare, ping!
Ja, liksom, hvor kan jeg jobbe med døde dyr?
Og USDA ga meg muligheten til det.
Jeg elsker å se på sykdomsprosessene
og jeg får se så mange forskjellige sykdommer.
-Du er en nerd på kusykdommer. -Ja.
Den rette jobben finnes for enhver fiksering.
-Stemmer. -Uansett hva rart du liker.
Det er en jobb der ute for det.
Du vil se på innsiden at inspektørene ser på hvert eneste kadaver,
og de ser på alle innvollene, alle organene.
Så, alt som kan være en trussel mot folkehelsen.
OK, så si meg hva jeg så på der inne. Jeg la merke til
at du så på det store kadaveret, og så så du noe,
og begynte å stemple det med blå farge. Hva betyr det?
Ofte betyr den fargen at
et produkt er forurenset,
så det er ikke OK å spise.
Som du så, hadde alle de lungene en hel haug med lungebetennelse.
Så da jeg så på kadaveret,
la jeg merke til at kadaveret ikke var sunt.
Så det kan ikke konsumeres av mennesker.
Fy søren…
dette er bare en så intens ting å se.
Er det en intens jobb å ha, eller blir du vant til dette?
Du blir vant til det etter en stund, fordi du vet
at mens du er på gulvet, beskytter du offentligheten
ved å sørge for at disse dyrene er sunne
og gjør det til et meningsfylt produkt.
-Som familien din kan glede seg over. -Ja. Hvordan startet du?
Jeg startet som privatpraktiserende veterinær i det nordvestlige Missouri.
Vanlig veterinær, som "Hunden min hoster"-veterinær?
Nettopp, ja.
Jeg antar at du elsker dyr, siden du gjorde det arbeidet.
Så hvordan føles det å være en del av et system
som dreper dyr?
Vel, slik jeg ser det er… Jeg liker levende dyrene veldig godt, men,
samtidig vil jeg sikre at de blir behandlet humant.
Så hver gang de skal til slakteprosessen,
at de blir håndtert på riktig måte.
Om noen ikke er der, hvem skal ellers gjøre det?
Ja, det er sant.
Wow. Tusen takk, Dr. Sundrup.
-Flott å snakke med deg. -Takk.
Det var vanskelig å se mye av det.
Men det er så viktig for oss å kikke ordentlig på systemet
som faktisk produserer maten vår.
Og uansett hva du synes om kjøttindustrien,
tror jeg du må være glad for at på hver kjøttfabrikk i Amerika,
er det inspektører der som ikke jobber for selskapet,
men for oss, med våre beste interesser i tankene.
Men, vet du, de vil kanskje ikke alltid være der.
Fordi, på grunn av et press for deregulering i 2019,
vedtok USDA en ny regel som kunne kutte opptil 40% av svineinspektørene
på noen fabrikker, og i stedet la disse fabrikkene selvinspisere,
selv om det vises at fabrikker som prøvde et slikt system
hadde dobbelt så mange brudd på fordøyelses- og avføringskontaminering.
Ikke til å tro! Jeg lærte nettopp at disse kjøttinspektørene fantes.
Og nå finner jeg ut at de blir tatt bort?
Dette er Jupiter's Legacy på nytt.
Jeg forstår hvorfor et stort kjøttselskap
ikke vil ha inspektører på fabrikken,
men det hjelper ikke meg, mens jeg gulper ned ostekaken min.
Og hva med den fabrikken, jeg mener, ikke bare virket det som om
kyrna ikke likte det stedet…
Studier viser at dyrelandbruk er en kjempestor forurenser,
deres utslipp koker bokstavelig talt planeten
og dreper flere mennesker hvert år enn forurensning fra kullkraftverk.
Takk, Brianna. Så hvis myndighetene virkelig passer på oss,
ville de begrenset industriell oppdrett, ikke inspisert det mindre, ikke sant?
Så hvem jobber egentlig myndighetene for, bøndene,
eller vi, folket som faktisk spiser maten?
Vel, vi gjorde et dypdykk i statens matpolitikk
og det viser seg at staten alltid har favorisert førstnevnte, bonden.
Og det gir en viss mening fordi mye av vår historie,
ved å hjelpe bønder, faktisk hjalp amerikanere flest.
Ja, det kan du si. Under den store depresjonen,
bodde én av fire amerikanere på en gård, lik denne her.
Og under den store ulykken mistet vi seksti prosent av inntekten vår.
Sirupen min! Å, hva gjør vi?
Ikke bekymre dere, folkens, jeg er fra staten og jeg er her for å hjelpe.
Jeg har kommet direkte fra Mr. Franklin Roosevelt selv
for å spre nyhetene om dette fantastiske nye programmet.
det kalles "Onkel Sams bonuspenger tilsiktet
og rettet mot å øke hver plante".
Bytt om "S" og "U" og det står stavt "subsidier".
SUBSIDIER
Slik fungerer det. Dyrker du mais på denne gården?
Vel, ja.
Du får subsidier! Hva med å dyrke litt hvete?
Vel, det kan jeg vel gjøre.
Subsidier! Ris og bomull?
Hva du sier, jeg dyrker.
Vel, kall meg gamle trofast fordi du får en geyser av subsidier!
Og onkel Sam stopper ikke der.
Vi skal fortsette lasse penger i massevis,
gjennom neste århundre. Enten du liker det, eller ikke.
Vi vil ikke kun subsidiere, vi kjøper overskuddet når du har for mye.
Og vi skal finansiere forskning for å holde åkrene i blomst.
Bare en liten dråpe rekker.
All denne føderale investeringen reddet ikke bare den amerikanske gården.
Det var intet mindre enn en revolusjon i matsystemet.
Den amerikanske gårdsproduksjonen har nesten tredoblet seg siden 1948
og vi bruker nå mindre av inntekten på mat enn noe annet industriland.
Faktisk har vi blitt verdens største landbrukseksportør.
Mange takk, onkel Sam.
Det er bare noen få problemer.
Èn: Svarte bønder fikk aldri samme nivå av støtte som hvite bønder gjorde,
en historisk feil som myndighetene først nylig har erkjent.
Og for det andre, hvis vi spoler frem til i dag…
Disse århundregamle subsidiene fra depresjonstiden er fortsatt på plass.
Men, amerikanere flest er ikke bønder i dag.
Mindre enn én prosent av oss er det.
Og nesten halvparten av subsidiene går ikke til småbøndene,
de går til topp 7% av de største gårdene i landet.
Det betyr at de ikke er for folket, de går rett i lomma på Big Agriculture.
Gamle Per han sørger for Hia, hia, peng!
Ikke bare det, disse subsidiene er bokstavelig talt dårlige for helsa vår.
Når du subsidierer noe, får du mye mer av det.
Har du noen gang sett i butikkhyllene
og lurt på hvorfor de er så fulle av billig, prosessert søppelmat?
Dette er svaret.
I stedet for å subsidiere sunn frukt og grønnsaker,
betaler staten bokstavelig talt bøndene for å dyrke korn i stort parti,
som hvete, ris og mais som blir bearbeidet til denne dritten.
Denne utsøkte dritten. Jeg mener, jeg vet det er dårlig for meg.
Jeg vet det blir større risiko for diabetes og høyt kolesterol,
men jeg kan ikke slutte å spise det.
Og likevel hjelper vår egen stat til for å sørge for at det er billigste
og mest tallrike maten i Amerika. Hvorfor?
Det virker som om statens oppdrag for å hjelpe bønder
står i veien for dens plikt til å hjelpe de som spiser.
Spesielt siden den samme USDA som holder Big Agriculture gående
også er ansvarlig for å lage retningslinjene for kosthold
som gir oss råd om hva vi skal spise.
Lurer på om det blir litt interessekonflikt? Å, ja!
Husker dere matpyramiden som sto på baksiden av hver frokostblanding
og vedlegg i mat og helse-timene på 90-tallet?
Noen gang lurt på hvor det kom fra?
OK, team. Denne guiden vil påvirke alle amerikaneres spisevalg
i flere tiår fremover.
Så vi må basere det på den beste ernæringsvitenskapen.
Beklager, nerder.
USDA ga landbruksindustrien siste ord over deres kjære pyramide.
Kjære vene! De kutter fersk frukt og grønnsaker i to,
og fordobler anbefalt daglig inntak av korn!
Hei, mer brød i deres munn betyr mer brød i våre lommer.
Jeg vet at det virker vanskelig å tro,
men ifølge den tidligere USDA-direktøren for ernæringsråd, Luise Light,
er det sant. Hun skrev at AG-sekretærens kontor endret ordlyden
fordi kjøtt- og melkelobbyer trodde det ville skade salget…
og samtidig øke enormt med hvete- og andre kornporsjoner,
for å gagne hvetedyrkerne.
Og dette går dypere enn matpyramiden.
USDA opprettet til og med en gren for markedsføring av hurtigmat
for å finne nye måter å stappe produktene fulle av ost.
Hvorfor? For å hjelpe meieriindustrien.
MEIERILEDELSE
Vi må ha på mer ost her! Her!
For pokker, soldat! Vi må ha på mer ost her!
Men, sjef, den er allerede dekket av ost!
Det er ikke mer plass!
Det driter jeg i!
Bak det inn i skorpen hvis du må.
Mesterlig!
Vent nå litt. Staten ga oss pizza med fylt skorpe?
Ikke nok med det, jeg vokste opp med å spise seks til elleve porsjoner
bagels og pasta om dagen
fordi myndighetene fortalte meg at det var sunt
og fordi jeg hadde lav selvtillit.
Men nå finner jeg ut at det hele var løgn for å støtte opp matindustrien.
Hva faen?
Du vet, hver artikkel og annonse sier at nøkkelen til sunt kosthold
er at vi tar bedre valg,
men hvorfor er alt opp til oss?
Kanskje i stedet for å bekymre oss så mye om hva vi velger fra hyllene,
burde vi vært mer oppmerksomme på hva myndighetene velger å sette i dem.
Fordi kun de har makten til å fastslå om maten vår er trygg og egnet til å spise,
om rådene på baksiden er sunne eller skadelige.
Og om en boks med Supersukker-bærbomber
er ti ganger billigere enn et forbaska ekte bær.
ØKOLOGISK $9.99 KUN $.0.99
Å, men disse er gode. De gir disse til barn, virkelig?
Noen ganger hører du folk si at staten ikke kan gjøre store ting,
men det er klart de kan og gjør det.
Det viktigste spørsmålet å stille er hvem gjør de det for?
For hvis staten slutter å fungere til vår fordel, kan det bli en katastrofe.
BASERT PÅ BOKEN " THE FIFTH RISK" AV MICHAEL LEWIS
Oversettelse av undertekst av: Vegar Dueland