Ett komediprogram om USA:s myndigheter med mig som programledare
och dig som producent.
Jag har funderingar.
Adam, kan vi skynda oss lite? Jag deklarerar.
Har du ingen revisor?
Jag gör det gärna själv.
Skatterna är priset vi betalar för att få bo i ett civiliserat samhälle.
Hur går det?
Det är faktiskt lätt. Man behöver bara följa instruktionerna.
Multiplicera årsinkomsten med noll komma två
och skriv in på rad tretton.
Skriv sedan in summan från lista D, rad sex.
Lista D borde nog ligga här någonstans.
Vad har du på hjärtat?
Jo, före detta president Obama, om man…
Säg bara "president".
Det är ju felaktigt. Du jobbar inte som det längre.
Själv blev jag befordrad när jag jobbade i affären under skoltiden,
men inte tvingar jag folk att kalla mig arbetsledare Adam Conover
i resten av livet. Det vore ju tokigt.
Jag vill inte ha faktagranskare i hälarna.
Så jag håller mig till före detta president, eller ska jag säga FOPOTUS?
Du får gärna komma till saken.
FOPOTUS Obama, du är producent för programmet.
Folk kommer tro att det är propaganda för myndigheterna.
Programmet handlar inte om mig.
Målet är att vi ska visa folk vad våra myndigheter faktiskt gör.
Och att introducera dem för amerikanerna som faktiskt gör jobbet.
Men myndigheterna gör inte alltid gott.
Ibland vållar de skador.
Jag vill inte göra ett program om hur myndigheterna funkar.
Jag vill veta om de funkar och för vem.
Tror du att jag kan dra av det här som hemmakontor?
Men du, din grej är väl att avslöja sanningen?
Undersök det du funderar på och berätta sanningen om det du hittar.
Då kan vi undersöka finansiella räddningspaket.
Absolut.
FEMA!
Kör på.
Militär teknologi.
Adam, det är ditt program.
Gör vad du vill av det. Jag har en deklaration att fylla i.
Bifoga ytterligare arbetsblad.
Vadå för ytterligare arbetsblad? Jag har inga ytterligare arbetsblad!
EN NETFLIX-SERIE
Jag är lika skeptisk som ni.
Väntar sig algoritmen att ni vill se ett komediprogram om myndigheterna
när ni skulle kunna se… matmisslyckanden på Nailed It?
TITTA PÅ G WORD WITH ADAM CONOVER VÅFFLOR + MOCHI TILL HELGDAGARNA
Nej, gör inte det. Men jag fattar.
Ordet myndigheter är nästintill ett fult ord i USA.
Och om ni inte tror mig kan ni ta upp det vid Thanksgiving
och se vad som händer.
Vi vill inte ens tänka på det,
än mindre prata om det. Det är inget annat än byråkrati och lobbyister
och politiker, eller hur?
Jag ber om din röst så att jag kan bla, bla, skatt, frihet, alla hatar mig.
Men när jag började titta närmare på vad våra myndigheter faktiskt gör
så blev jag helt häpen över att få veta att bakom politiken
ligger den största och mäktigaste organisationen i världen.
En av var sextonde arbetare i USA
är anställd av de federala myndigheterna.
På gott och ont så påverkar de hela våra liv.
Men de flesta av oss har ingen aning om vad någon av de här människorna gör.
Allvarligt talat, vad gör du?
Jag ser till att våra kärnvapen inte exploderar av misstag.
Ser ni? Det här är viktiga saker.
Visst är det konstigt att vi vart fjärde år
ger oss in i ett nationellt gräl
om vem som ska leda en regering som de flesta av oss inte vet något om?
Vår regering ska ju vara företrädare för folket,
på alla sätt och vis.
Så borde vi då inte förstå vad fasen den egentligen gör?
Så i det här programmet ska vi undersöka alla de sätt,
de bra och de dåliga, som myndigheterna påverkar oss.
Från pengarna i våra fickor till vår hälsa
och det som håller oss vid liv, nämligen våra livsmedel.
LIVSMEDEL
När jag går till affären blir jag överväldigad av alla alternativ.
Men vad sägs om allt det som vi inte själva kan kontrollera?
Varför är onyttig mat billigare än nyttig mat?
Varför är det majssirap i allt vårt bröd?
Och varför går mjölken direkt från helmjölk till 2 procent?
Var är den 53-procentiga mjölken?
Andra gör de här valen åt oss.
Och i vårt livsmedelssystem är det ingen vars val som betyder mer
än myndigheternas. Så det jag vill veta är
om deras val hjälper oss eller skadar oss.
Och har de våra bästa intressen i åtanke eller någon annans?
Ett val som myndigheterna gör är livsmedelssäkerhetens standard.
Tänk bara. Vad du än plockar med dig i affären
så kan du generellt anta att det inte kommer göra dig sjuk.
Men för hundra år sen
gjorde maten i USA folk sjuka hela tiden.
Älskling, ska jag ta det skämda köttet eller det som inte är det?
Jag tar märkesvarianten. Det är tjugo procent mindre arsenik i.
Och det är inte svårt att förstå varför
när man får höra om hur köttet behandlades på den tiden.
Chefen, råttorna bajsade på köttet, så jag förgiftade råttorna,
men nu är allt köttet täckt av döda och förgiftade råttor.
Vad ska vi göra, tycker du?
Jag tycker att det låter som en ny korv.
Om jag ändå kunde säga att det där var en överdrift.
När författaren Upton Sinclair
avslöjade de osanitära förhållandena i sin bok Vildmarken
så tvingade folkstormen president Teddy Roosevelt att agera.
Vad äckligt! Det här måste vi göra något åt.
Kära medborgare, jag har skrivit på en federal lag
som ger USA:s jordbruksdepartement tillåtelsen
att inspektera kött för att se till att det är i ätbart skick.
Från och med nu blir den enda vildmark som ni hör om
den där jag skjuter elefanter.
Och när ni ser USDA:s logotyp
så ska ni veta att det är jag som säger åt er att det är mums i magen.
Oj, Teddy var verkligen mysig som en teddybjörn.
Och hans krafttag för livsmedelsreglering var otroligt framgångsrika.
En utbredd rädsla för skämt kött kom att tillhöra det förflutna.
Och det gagnade faktiskt industrin, för USDA:s logga
var i princip ett märke från myndigheterna som intygade att maten var säker.
Men när man tänker på det, är det inte ett lite väl stort jobb?
Den amerikanska kommersiella köttindustrin
producerar nuförtiden över 50 miljarder kilo nötkött,
kyckling, fläsk, lamm, får och get för varje år.
Emu inte att förglömma. Ja, vi äter emu nu.
Och varje kilo av de 50 miljarder kilona måste inspekteras flertalet gånger
av USDA.
Så vem är det egentligen som rör vid allt vårt kött?
Tycker de att det var äckligt eller hett att jag sa det så?
Och viktigast av allt, hur fasen är det som jobb?
Välkommen till Cargill Schuyler.
Tack för inbjudan.
-Trevligt. -Ja.
Hur mycket boskap går det här per dag?
Vi producerar cirka femtusen djur om dagen.
Och hur många från USDA har ni som arbetar här?
Vi har cirka tretton inspektörer från USDA på plats
för båda skiften. Så totalt 26,
och sen har vi två veterinärer från USDA.
Det här är något som inte många
får se om man inte jobbar här.
Jo. Vad ska jag säga? Vi tillåter inte så många kameror.
Här delar vi upp slaktkropparna
och förpackar dem i lådor som vi sedan säljer till konsumenten.
Förut pratade vi ju om USDA, och om du tittar ner…
Precis, nu ser jag.
Där är en av USDA:s inspektörer.
-Ja, han har USDA:s logga. -Precis.
Så han går runt och tittar under saker,
tittar under presenningen. Han strövar omkring och inspekterar,
lite som en restauranginspektör, fast de är här varje dag.
Det stämmer.
Det är inte många privata företag som släpper in myndigheterna så.
Många skulle säga:
"Då säger ni att jag måste stanna maskinerna och det kostar."
De måste finnas här. Det finns regler på att vi ska ha USDA här.
Okej, kan jag få fråga dig personligen
om du tycker att de här reglerna är viktiga?
Hjälper det till med kvaliteten på köttet
om de är här?
-Absolut. -Ja.
Vi har ett partnerskap. De hjälper oss att bli bättre.
De ser till att vi gör det vi ska
ur en säkerhetssynpunkt. Om det finns några brister i processen
så tittar de på det.
Det är därför de inspekterar.
-Hallå! -Hej Adam, jag heter Miguel.
Jag är säkerhetsinspektör för USDA.
Även om du står alldeles intill folk som jobbar för företaget
och de blir lite irriterade och säger:
"Varför måste du stoppa banden?"
så kommer det inte i vägen för ditt jobb?
Nej, om jag har en legitim anledning att stoppa banden,
om produkten är på väg att bli kontaminerad,
korskontaminerad och att den kan skada någon,
då måste jag göra mitt jobb.
Personligen är det väldigt viktigt att se till
att jag gör mitt så att folk inte blir sjuka.
Jo.
Maten som vi producerar här går till mitt bord och alla andras bord.
Vad händer när ni ser ett problem?
Om vi skulle se någonting så använder vi oss av ett blått märke
som vi fäster på det som är problemet och så kontaktar vi veterinären
så att han får kolla upp det.
Så om ni ser något,
kanske en lymfnod som inte ser bra ut eller något liknande,
så säger ni: "Oj, det här får jag sätta ett märke på och så får veterinären se."
-Hej, Adam. Dr Angela Broatman. -Hallå.
Du är alltså veterinär för USDA?
Ja, jag har jobbat som veterinär för USDA i elva år.
Anledningen till att jag gör det är för att jag är intresserad av folkhälsa.
Det här är bara en del av de kor som ska slaktas idag
och komma in i livsmedelskedjan för det amerikanska folket.
Jag antar att jag inte är en expert, men när jag tittar på de här korna…
För mig är det ju ingen jättetrevlig syn.
Hur ser man på dem att de är glada djur
eller om de behandlats illa?
Den här gångbron är faktiskt en bra utsiktspunkt.
Ibland tittar jag på lastbilschaufförerna när de lastar av
för att se till att de hanterar djuren på ett humant sätt
och att de går med djuren och att ingen gör något annat
som orsakar onödig stress när de går av lastbilarna.
Du tittar alltså på deras beteende.
Ja. Jag ser efter om det finns några som haltar.
Jag ser så att de kommer fram till hon.
Är vattentankarna fulla så att de kan dricka?
Jag tittar efter djursjukdomar. Jag lyssnar.
-Du lyssnar på ljuden. -Ja, så att de råmar normalt.
-Du känner dofterna. -Ja.
-Hur kom du in på det här? -Under min studietid
så insåg jag att jag älskar nekropsi,
för jag älskar att se deras organ…
-Obduktion, alltså. -Ja, obduktioner på djur.
Så vänta lite. Du pluggade till veterinär
och insåg att det du tyckte mest om var att skära upp ett dött djur?
-Ja, faktiskt. -Och då tänkte du ping!
Ja, liksom, var kan jag jobba med döda djur?
Och det får jag göra hos USDA.
Jag älskar att titta på sjukdomsprocesser
och att jag får se så många olika sjukdomar.
-Du har nördat in dig på kosjukdomar. -Ja.
Det finns ett jobb för alla.
-Ja. -Vad det än är för konstigt man gillar.
Det finns ett jobb därute.
Du får se att alla inspektörerna tittar på varenda djurkropp
och så tittar de på inälvorna, på organen.
Allt som kan vara ett hot mot folkhälsan.
Berätta vad det var jag såg därinne. Jag märkte
att du tittade på en stor djurkropp och så såg du någonting
och sedan började du stämpla den med blå färg. Vad betyder det?
Ofta betyder färgen
att produkten är kontaminerad eller dålig,
så den är inte ätbar.
Som du såg var lungorna i det djuret inflammerade.
Så när jag tittade på den kroppen
så märkte jag att djuret inte hade varit friskt.
Så det hade inte kunnat ätas av människor.
Jösses! Jag menar…
…det här är så intensivt att se.
Är det ett intensivt jobb, eller vänjer man sig?
Man vänjer sig efter ett tag, för man vet
att när man går därute på golvet så skyddar man människor
genom att se till att djuren är friska
och att man gör det till en användbar produkt.
-Som ens familj kan äta. -Jo. Hur började du med det här?
Jag började som veterinär på en privat klinik i nordvästra Missouri.
Som en sån som tar hand om hostande hundar?
Ja, precis.
Du måste väl älska djur, eftersom du jobbade med det.
Hur känns det för dig att vara en del i ett system
som dödar djur?
Som jag ser det så älskar jag levande djur.
Men samtidigt vill jag att de ska bli humant behandlade
och så, att de under hela slaktprocessen
ska hanteras på rätt sätt.
Vem skulle annars göra det?
Det är ju sant.
Oj. Tack så mycket, dr Sundrup.
-Det var ett nöje att prata med dig. -Tack.
Mycket av det där var jobbigt att se.
Men det är ändå så viktigt att vi tar en ordentlig titt på det system
som faktiskt producerar vår mat.
Och vad man än tycker om köttindustrin
så borde man känna sig glad för att det vid varje köttfabrik i USA
finns inspektörer som inte bara jobbar för företaget
utan för oss, med vårt bästa intresse i åtanke.
Men de kanske inte alltid kommer finnas där.
På grund av påtryckningar för en avreglering år 2019
så fick USDA igenom en ny regel som kan dra ner upp till 40% av fläskinspektörerna
vid vissa fabriker och istället låta fabrikerna göra egna inspektioner,
även om man insett att fabriker som provat sådana system
hade dubbelt så mycket överträdelser av kontaminerade djur.
Helt otroligt! Jag fick precis lära mig att de här inspektörerna ens finns.
Och nu får jag reda på att de ska ta bort dem?
Det är precis som Jupiter's Legacy.
Jag förstår varför stora företag inom köttindustrin
inte vill ha inspektörer i fabriken,
men det hjälper mig då rakt inte när jag käkar cheesesteak.
Och fabriken då? Jag menar, det var inte bara så att korna
inte verkade gilla stället.
Enligt studier är djurhållning en så stor källa till föroreningar
att deras utsläpp snabbt värmer upp planeten
och att fler människor varje år dör av föroreningar än av kolkraftverk.
Tack, Brianna. Så om myndigheterna verkligen brydde sig om oss,
bör man väl begränsa fabriksdjurhållning, inte inspektera mindre?
Vem är det då som myndigheterna jobbar för?
Bönderna eller folket som faktiskt äter maten?
Vi gjorde en djupdykning i myndigheternas livsmedelspolicy,
och det visar sig att myndigheterna alltid har gagnat bönderna.
Och det låter vettigt, för under stora delar av vår historia
har man faktiskt hjälpt medelamerikanen om man hjälper bönderna.
Ja, för sjuttsingen. Under den stora depressionen
levde en av fyra amerikaner på en gård som den här.
Och under den stora tragedin förlorade vi sextio procent av inkomsten.
Min melass! Vad gör vi nu?
Oroa er inte. Jag kommer från myndigheterna och ska hjälpa er.
Jag har kommit direkt från mr Franklin Roosevelt själv
för att sprida nyheterna om ett fantastiskt nytt program.
Det kallas för "Uncle Sam's Bonus Simoleons Intended
and Directed to Increase Every Seedling".
Byt plats på "s" och "u" så blir det subsidies, subventioner.
SUBVENTIONER
Såhär går det till. Odlar du majs på gården här?
Ja, jo.
Då får du subventioner! Vad sägs om att odla vete?
Det kan jag göra.
Subventioner! Ris och bomull?
Säg bara till så odlar jag.
Kalla mig Old Faithful, för du får en geyser av subventioner!
Och det tar inte slut för onkel Sam där. Icke.
Vi ska fortsätta ge massor av pengar till USA:s lantliga delar
under de kommande hundra åren.
Vi ger inte bara subventioner, vi köper överflödet också.
Och vi lägger pengar på forskning så att fälten blomstrar.
Bara en smula räcker.
De här federala investeringarna räddade inte bara USA:s bönder.
Det var en revolution i livsmedelssystemet.
USA:s jordbruksproduktion har nästan tredubblats sen 1948
och numera spenderar amerikanerna mindre på livsmedel än alla andra i-länder.
Faktum är att vi har blivit världens största exportör av grödor.
Tack snälla, onkel Sam.
Men det finns några problem.
För det första så fick inte svarta bönder samma stöd som vita.
Det var ett historiskt misstag som myndigheterna inte erkänt förrän nyligen.
Och för det andra, om vi spolar framåt till idag…
De här hundra år gamla subventionerna från depressionen finns fortfarande.
Men de flesta amerikaner är inte bönder idag.
Mindre än en procent är det.
Och nästan hälften av subventionerna går inte till småskaligt jordbruk,
utan till de 7% största gårdarna i landet.
Det betyder att de inte är till för folket utan för stora jordbruksföretag.
Old MacDonald hade en bonnagård Och den var fylld med stålar!
Dessutom är de här subventionerna dåliga för vår hälsa.
Om man subventionerar något så får man mycket mer.
Har ni tittat på hyllorna i mataffären
och undrat varför de är så fulla av billig skräpmat?
Det här är svaret.
Istället för att subventionera nyttiga frukter och grönsaker
så betalar myndigheterna fortfarande för att bönderna ska odla spannmål
som vete, ris och majs som sen görs till det här skräpet.
Det här goda skräpet. Jag vet att det är onyttigt,
jag vet att det ger högre risk för diabetes och högt kolesterol,
men jag kan inte sluta äta. Oj!
Men ändå ser myndigheterna till att det ska vara den billigaste
och vanligaste maten i USA. Varför då?
Det verkar som om myndigheternas uppdrag att hjälpa bönder
hamnar i vägen för plikten för dem att hjälpa konsumenten,
särskilt eftersom det USDA som håller igång stora jordbruksföretag
också är de som skriver kostrådgivningen
där det står vad vi bör äta.
Är inte det en intressekonflikt?
Kommer ni ihåg matpyramiden från USDA som stod på baksidan av varje flingpaket
och broschyr i biologin under 90-talet?
Har ni undrat var den är ifrån?
Okej, den här guiden påverkar vad varje amerikan väljer att äta
under årtionden framöver.
Så vi måste basera det på den bästa kostläran som finns.
Ledsen, era nördar.
USDA gav jordbruksindustrin sista ordet för er kära pyramid.
Herregud! De drar ner färska frukter och grönsaker till hälften
och så dubblerar de det rekommenderade dagliga intaget av spannmål!
Mer bröd i era munnar betyder mer deg i våra fickor.
Jag vet att det är svårt att förstå,
men enligt den före detta USDA-chefen för kostrådgivning, Luise Light,
så är det sant. Hon skrev att man ändrade det som stod skrivet
för att lobbyister trodde att det skulle skada försäljningarna av kött och mjölk,
och man ökade även portionerna för vete och andra spannmål
för att göra veteodlare glada.
Och det här går längre än bara matpyramiden.
USDA skapade till och med en marknadsföringsgren för att samarbeta
med snabbmatsföretagen för att hitta sätt att späcka deras produkter med ost.
Varför då? För att hjälpa mjölkindustrin.
MEJERILEDNINGEN
Vi behöver ha i mer ost här! Här!
För fasen, soldat! Vi behöver mer ost här!
Men den är ju redan täckt med ost!
Det finns inte mer plats!
Det skiter jag i!
Ha det i kanten om du så måste.
Makalöst!
Vänta lite. Var det myndigheterna som hittade på pizza med fyllda kanter?
Och inte bara det så växte jag upp med att äta sex till elva portioner
med bröd och pasta varje dag.
Enligt myndigheterna var det nyttigt,
och jag hade dåligt självförtroende.
Men nu får jag reda på att allt var lögn för att stödja livsmedelsindustrin.
Vad i helvete?
Enligt alla artiklar och annonser handlar nyttigt ätande om
att göra bättre val.
Men varför handlar det bara om oss?
Istället för att behöva oroa oss så för vad vi väljer på hyllorna
kanske vi skulle tänka mer på vad myndigheterna väljer att ha på dem.
För det är bara de som har makten att bestämma om maten är bra för oss,
och om råden vi får på baksidan är nyttiga eller skadliga.
Och om en förpackning med Super Sugar Berry Bombs
ska vara tio gånger billigare än ett jäkla bär.
EKOLOGISKA $9,99 BARA $.0,99
Men vad goda de är. Ger de såna till barn, seriöst?
Ibland hör man att folk säger att myndigheterna inte kan göra storheter,
men det kan de och gör de.
Den viktigare frågan att ställa sig är vem de gör det för?
För om våra myndigheter slutar jobba för vår skull kan det sluta i katastrof.
BASERAT PÅ BOKEN THE FIFTH RISK AV MICHAEL LEWIS
Undertexter: Jonathan Zylberstein