A NETFLIX SOROZATA
Húzzunk innen! Nyomás!
Azt hiszem, van errefelé egy óvóhely.
Az istenit! A fenébe is! Gyorsan! Gyerünk!
Mindenki jól van? Remek!
Tudják, mi a legkorábbi emlékem gyermekkoromból?
Hogy a Gloria nevű hurrikán 1985-ben lecsap Long Islandre.
A szüleimmel az alagsorban kuporogtunk, áram nélkül,
és imádkoztunk, hogy átvészeljük, ahogy a hurrikán a fejünk felett vonul át.
A mai napig ugyanazt a tehetetlenséget érzem,
ahányszor csak hurrikán közeledik.
Játsszuk a nagy, kemény teremtményt,
de a természet lenyom minket. Nem foglalkozik a terveinkkel.
Elmossa a tévéfelvételeket, elárasztja a városokat, kilövi az áramot…
És egyáltalán nem tudjuk befolyásolni.
A legtöbb, amit tehetünk az, hogy megjósoljuk a csapásokat,
hogy felkészülhessünk rájuk, és később újjáépíthessük a romokat.
Ebből semmire sem vagyunk képesek egyedül.
Ha jobban belegondolunk,
nem pont ez a kormányzat fő feladata?
Megvédeni mindentől, amivel mi magunk nem tudunk megbirkózni?
Mesebeszéd! Az időjósláshoz nem kell nekem kormányzat.
A jó öreg bal térdem szerint vihar közeleg.
Meg akarja fogni?
Majd ha fagy.
Ennél biztosabb megoldásra van szükségünk.
VIHARBIZTOS ÓVÓHELY
Az időjárás-jelentés számomra főleg ürügy arra,
hogy ne kelljen kocogni mennem,
de ha nem tudjuk megmondani, hogy hurrikán közeleg, emberek halnak meg.
Emellett társadalmunk teljes ágazatai,
a mezőgazdaság, a szállítás, a légi közlekedés
függnek a pontos időjárás-előrejelzéstől.
Légiirányítás! Senki sem jelezte ezt a jégesőt,
úgyhogy a szektor összes repülőjével együtt zuhanunk.
Vétel!
Honnan kapjuk tehát az előrejelzéseket?
Életem nagy részében azt hittem, egy mobilappból jönnek,
vagy a tévés időjóstól.
Sam Storm időjós vagyok. Ez a mai Doppler-Hojillion-féle időjárás-jelentés.
Esős napunk lesz ma, Linda.
Hűha! Jobb, ha előveszem a gumicsizmám!
Te meg a gumicsizmád!
Sosem gondolkodtál el azon, hogy honnan jönnek az adataik?
Mindig is töprengtem a dolgon.
Sam, angyalom!
Honnan vannak azok a szép zöld felhők, meg a számadatok?
Vagy titok?
Neked nem tudok nemet mondani, Linda. Ahogy a térképen is látod,
a kormány nemzeti meteorológiai szolgálata
időjárás-megfigyelő állomásokkal, nagy felbontású radarokkal,
és emellett még 16 műholddal szórta tele az országot.
Ez a kormányzati technológia hatalmas mennyiségű adatot biztosít
az országban uralkodó időjárásról.
A helyi időjárásról szólván
látjuk, hogy az adatokat a kormány meteorológusai előrejelzéssé alakítják.
A nap előrehaladtával
az előrejelzéseket nyilvánossá teszik,
hogy azokat számtalan szervezet, ügynökség
és hozzánk hasonló médium vegye át, Linda.
Hé! Az ott Denzel Washington képe? Csak viccelek!
Tehát az időjárás-applikációk, az újságok, és a hozzád hasonló tévés időjósok
tényleg a kormánytól kapják az előrejelzést?
Igen, Linda, én csak kirakatember vagyok, kommunikációs diplomával.
Ebből kell egy csomó! A melegből.
Hű! Tehát van egy kormányzati meteorológus ott, ahol élek?
Na ne mondd!
Pedig így van, Linda.
Hoppá! Kifelé a képből, Sam!
Csodálatos, nem? Önök akárhol is élnek,
ott egy meteorológus időjárási ballonokat ereget,
adatokat elemez és időjárás-előrejelzéseket ír.
És több ezren dolgoznak együtt országszerte
egy hatalmas, nemzeti tudományos projekten,
hogy eljusson egy kis riasztás az önök mobiljára.
Esni fog? Jaj, ne! El kell halasztanunk az élményfutást.
Bocs mindenkitől! Én is nagyon vártam pedig.
Az időjárás-előrejelzés olyan, mint az ivóvíz:
nem tudunk élni nélküle.
Pontosan ezért ez a „közjó” alapdefiníciója.
Olyan alapszolgáltatás, melyet a kormány ingyen biztosít a lakosságnak,
mert csakis ő képes rá.
Mindenki maradjon csapadékos! Dolgoznak az adódollárjaitok.
Na de mit suttog a szellő? Mi lenne, ha azt mondanám,
hogy valaki el akarta venni önöktől ezt a közjót?
Ahogy egy palackozott vizet forgalmazó cég a saját cimkéjét ragasztja a csapvízre,
különböző meteorológiai magánvállalatok átcímkézik a nyilvános időjárási adatokat,
meghintik a saját adataikkal és analízisükkel,
és eladják hírcsatornáknak, appoknak és fogyasztóknak.
Prémium időjárás-előrejelzést tessék! Jobb az ingyenes kormányzati szemétnél.
Semmi baj sincs azzal, ha egy magáncég nyilvános adatokra építi az üzletét.
Hiszen az meg konkrétan azért van.
De az elmúlt években
az AccuWeather a meteorológiai szolgálatra
nemcsak beszállítóként, hanem versenytársként kezdett nézni.
Jót tenne az üzletnek, ha egyedül nekünk lenne
hozzáférésünk ezekhez az adatokhoz.
Ezért az elmúlt két évtizedben ravasz kampányt folytattunk,
hogy a meteorológiai szolgálat ne kommunikálhasson a nyilvánossággal.
2005-ben azért lobbiztunk, hogy az időjárás-előrejelzéseket
a hozzánk hasonló szolgáltatókon kívül másokkal ne oszthassa meg.
Na? Ez fura, hadd hívjam fel…
2012-ben pedig megakadályoztuk, hogy a meteorológiai szolgálat
ingyenes, nyilvánosan hozzáférhető alkalmazást fejlesszen.
A mi tudósaink adják az adatokat, amiket maguk…
A nemzeti meteorológiai szolgálat
nem reklámozhatja csodás tudományát,
így hát szabadon meggyőzhetjük a nyilvánosságot,
hogy mi vagyunk a valódi időjárásistenek.
Szerezzék be tőlünk, az egyetlen forrásból az előrejelzéseket!
Habár az adódollárjaikkal már egyszer fizettek értük,
mi szeretjük, ha újra fizetnek nekünk.
Hihetetlen, nem?
Az AccuWeather megpróbálta a közjót magántulajdonná formálni,
pedig a teljes üzleti tevékenysége a kormánytól kapott
ingyenes adatokra épült.
Képzeljék el, hogy fizetni kell az extrém időjárási előrejelzésért!
Csak akkor tudják meg, hogy tornádó jön, ha fizetnek.
Ne képzelődjenek tovább!
2015-ben az AccuWeathernél észleltünk egy tornádót az oklahomai Moore közelében,
de csak a fizető ügyfeleinket értesítettük a veszélyről.
És mi a legrosszabb?
Hogy nem vettük észre, hiszen nem jelezték az időjósok.
Mikor legutóbb a posta volt bajban,
én is, mint mindenki más, bélyegekre kezdtem költeni.
De hol voltunk az időjóslás megrokkanásakor?
A közjavaknak társadalmi támogatás kell,
főleg azért, mert mikor valóban szélsőséges időjárás fenyeget,
ezek az emberek az életüket kockáztatják értünk.
AMERIKAI VIRGIN-SZIGETEK, ST. CROIX HENRY E. ROHLSEN REPÜLŐTÉR
HURRIKÁNVADÁSZ FELDERÍTŐ EGYSÉG
Adam! Készen állsz?
Egy hatalmas hurrikánon készülünk keresztülrepülni.
Jó, de miért is?
Adatokat gyűjtünk a Nemzeti Hurrikánközpont számára,
így az megjósolhatja a vihar erősségét, pályáját,
és figyelmeztetheti az útjába eső lakosságot.
Felszállás engedélyezve, ellenőrzés kész.
- Felszállási teljesítmény. Ellenőrzés. - Hűha!
Jól van. A következő megálló a Sam hurrikán.
- Kapcsold be, kérlek! - Hű!
St. Croix-ból szálltunk fel, és úgy 1100 kilométert repülünk.
Aztán lesüllyedünk 3000 méterre,
és átrepülünk a közepén, szóval…
Átrepülünk a közepén?
Igen, a legközepén.
Durván csapadékos az időjárás.
Szent szar!
A kamerával talán jobb lenne ülni.
Hű! Basszus!
Ez itt az adatgyűjtő szondánk.
Ez a műszer időjárási adatokat gyűjt a szélről,
nyomásról, hőmérsékletről, páratartalomról…
Tehát a hurrikánból gyűjt adatokat, és az óceánba lövik ki.
- Ebből a csőből. - Azta!
Meg is kérem, hogy nyissa ki.
Igen, tegye be oda!
- Megvagyunk. - Hű! Meg is van. Igen. Nem könnyű.
Ennyi volt.
És már érkeznek is az adatok.
Tehát ez itt a páratartalom, a levegő hőmérséklete,
- a nyomás, minden. - Igen.
Mindig azt feltételeztem,
hogy a tévében látott hurrikán útját
műholdon, radaron vagy valami ilyesmin követik.
De ez inkább olyan, mint az Armageddonban, hogy egy csapatot kell a viharba küldeni,
hogy megtudjuk a pontos… Csak innen lehet tudni, hol tart a vihar.
És mikor megvan, egy rakás műszert kell a közepébe dobni.
- Ráadásul naponta többször? - Úgy néz ki.
- Tomboló hurrikánban? - De nem robbantjuk fel.
Szinte felrobbantják a hurrikánt.
Az egyetlen mód megtudni, hogy pontosan mi történik,
a repülővel történő berepülés.
Közben a vihar kerületén is gyűjtünk időjárási adatokat,
melyeket elküldünk a központnak,
így sok információhoz jutnak. Például
a szél kiterjedéséről a hurrikán körül, így riasztást adhatnak ki.
Közvetve életeket mentünk, vagy segítünk menteni.
- Aha. - A segélyhálózaton
a figyelmeztetéseinket közzéteszik.
Mélyen Sam gyomrában vagyunk.
Sam nem örül, hogy itt vagyunk.
- Mindjárt beérünk. - Oké.
És bent vagyunk a szemében.
Uramisten!
Édes, kibaszott istenem!
Ez gyönyörű! Szent szar! Benne vagy a téged körülvevő
fehér felhőkben, amikből hirtelen kitörve
teljesen tiszta időbe kerülsz, és lelátsz az óceánig.
Gyönyörű!
Mi is meg a családjaink is a Mexikói-öböl partján élnek,
és a mi munkák közvetlenül segíti őket, hogy fontos döntéseket hozzanak meg,
mikor a vihar feléjük tart.
Tehát szó szerint a Föld egyik legerősebb természeti eseményébe repülnek,
és úgy nézhetik meg,
ahogy az egész világon senki más.
Kiváltság itt lennem, de önnek mit jelent mindennap ezt tenni?
Kiváltságos munka ez. Emberek milliói érzik a hatását annak,
amit az előrejelzés javításáért teszünk. Segítünk helyes
és biztonságos döntést hozni a viharok előtti időszakban.
- Szerencsések vagyunk… - Igen.
…hogy a munkánk megkönnyíti számunkra, hogy lássuk a következményeit.
Ez a köz javát szolgálja.
Mark! Megtiszteltetés, hogy itt lehettem.
- Köszönjük, hogy elhoztak! - Örülünk, hogy eljöttek!
Hihetetlen!
Van egy kis hányingerem, de örülök, hogy újra két lábbal állok a földön.
Induljunk a hurrikánközpontba,
nézzük meg, mit kezdenek a tudósok a begyűjtött adatokkal!
A repülőgépről beszerzett adatokat arra használjuk,
hogy megállapítsuk vagy kiderítsük, mi történik valójában a hurrikánban,
de a legfontosabb, hogy az így készített előrejelzést nyilvánossá tegyük.
Előrejelzéseink sokszor egymilliónál is több ember
evakuálását eredményezik.
Volt valaha olyan helyzetben, amikor az adatok alapján azt mondta:
„Nekem kell eldöntenem, milyen rossz a helyzet,
és rajtam múlik, mi és hogyan fog történni.”?
Igen. Volt ilyen a múlt évi hurrikánszezonban, 2020-ban.
Előrejelzőinknek gyakran csak másodpercek állnak rendelkezésükre egy döntéshez,
általában tapasztalat és megérzés alapján,
és aznap a hurrikánszakértővel együttműködve
úgy ítéltük meg, hogy a vihar nem fog gyengülni.
Úgy véltük, megállíthatatlanul halad a part felé.
Ehhez hozzávéve ennek az alacsonyan fekvő, sík területnek a sebezhetőségét,
és hogy a katasztrófavédelem jelentése szerint
az emberek nem mozdultak,
arra késztetett, amit korábban sosem tettünk még,
azaz hozzátettük a „nem túlélhető” kifejezést
az előrejelzéshez.
A média azonnal ráharapott az üzenetre.
Azta!
Mindenhonnan az folyt,
hogy nem túlélhető.
Ennek a vihardagálynak nem volt halálos áldozata,
és a legsúlyosabban érintett területen 100% volt az evakuálási hajlandóság.
Hűha! Ez elképesztő!
Ha csak egyvalaki ott maradt volna,
- vagy akár tucatnyian… - Igen.
…valószínűleg életüket vesztik.
A mindenit! Hihetetlen élmény volt
felszállni az istenverte repülővel, aztán megismerni az ön munkáját.
. Jamie! Köszönöm az idejét. - Örömömre szolgált.
Micsoda sodra ez az eseményeknek!
Ennyi bátor ember óraműként dolgozik együtt,
hogy biztosítsák számunkra az információt,
a hurrikánok elleni védelemhez.
Leesik tőle az állam.
De egyvalami nem stimmel.
Ha a kormányzat ilyen nagyszerű az előzetes védekezésben,
miért olyan szörnyű az utólagos segítségnyújtásban?
Igen, a Szövetségi Vészhelyzetkezelési Ügynökségről beszélek.
Ezt a nevet sosem a „remek munkát végzett” szavak után halljuk.
Ez is csak egy négybetűs kormányhivatal lett.
Mikor 2017-ben a Maria hurrikán lecsapott Puerto Ricóra,
az SZVÜ nem hozott elég munkatársat, palackozott vizet,
de még áramfejlesztőt sem.
11 hónapba telt, mire az áramszolgáltatás helyreállt a szigeten,
és 4500 ember meghalt a kudarcsorozat következtében.
Legtöbbjük nem a hurrikán miatt.
Azért haltak meg, mert utána nem kapták meg a szükséges segítséget.
És csak emlékeztetőül: Puerto Rico Amerikához tartozik.
Ez amerikai állampolgárokkal történt.
Ha a kormányzat képes repülőt küldeni egy istenverte hurrikánba,
akkor hogy a fenébe nem tud palackozott vizet eljuttatni
a saját állampolgárainak?
Erre könnyű azt válaszolni, hogy az SZVÜ szar, és kész.
Nem is hibáztatnám önöket érte. Jó érv.
De nem érdekli önöket, miért is szar? Engem igen.
A kérdés megválaszolásakor rájöttünk, hogy egy kormányzati ügynökség
sikerességét leginkább a struktúrája határozza meg.
Az SZVÜ struktúrájára, jelenleg is és korábban is,
a „fergetegesen el van baszva” jellemzés a helytálló.
A 70-es évek vége előtt a katasztrófaelhárítást
ügynökségek egész sora kezelte, amelyek alig tudtak együttműködni.
ELHÁRÍTÁSI TERV
Mi? Hé!
Nagyokos vagy, mi?
De egy új, erős ügynökség létrehozása helyett
az SZVÜ-t létrehozó rendelet csak egybeolvasztotta őket.
Mindenki fogja be!
Mind az SZVÜ-höz tartoztok.
Minden katasztrófára lennie kell tervünknek minden amerikai számára,
úgyhogy… Mi az első dolgunk?
Sok sikert!
Egymásnak ellentmondó prioritásokkal, világos célok nélkül
az SZVÜ nem volt képes egységes ügynökséggé válni,
és problémáit a kormány ősellensége, a bürokrácia is súlyosbította.
Az SZVÜ-t úgy lekötik a bürokratikus szabályok,
hogy még segélyt sem tudtak nyújtani az Andrew hurrikán után
a megfelelő papírmunka elvégzéséig.
Fuldoklik?
Rendben. Kérem faxoljon el egy víziveszély-elhárítási kérelmet!
Értem, de nem én hozom a szabályokat, hölgyem.
Egy szövetségi törvény miatt ráadásul a vészhelyzetkezelési ügynökségünk
engedély nélkül még vészhelyzetet sem hirdethet ki.
Vagyis ahelyett, hogy az SZVÜ irányítana,
kénytelen elnökök, kormányzók és a kongresszus igényeivel foglalkozni.
Igenis, kormányzó. Dolgozom rajta.
Igen, uram, máris.
Kaphatnánk még egy kis pénzt, hogy segítsünk…
Maga idióta! Nincs pénzünk…
Az SZVÜ hatalma oly' kicsiny, és annyira kiszolgáltatott a politikának,
hogy a segélynyújtás azon múlik, kit ismersz.
Ácsi! Álljon meg szépen!
Van szenátora vagy képviselője az SZVÜ felügyelőbizottságában?
Szar ügy.
Ha lenne, akkor az SZVÜ átlagosan
36,5 millió dolláros extra támogatást nyújtana.
És extra szolgáltatást. Palackozott vizet.
Ha követjük a politikai áramlatokat,
megértjük, hogy a két nagyhatalmú szenátorral rendelkező Texas
miért kapott óriási segítséget az SZVÜ-től a Harvey hurrikán után
ugyanabban az évben, mikor Puerto Ricót, melynek sem a kongresszusban,
sem az elnökválasztásban nincs képviselete, szinte hidegre tették.
SZÓJÁTÉK AZ IDŐJÁRÁSSAL
Hívjanak őrültnek, de a támogatásnak nem az irányítószámon kéne múlnia!
Közszolgáltatásnak kéne lennie.
Nem. Ez egy exkluzív klub.
Ez megmagyarázhatja, hogy a jelentős fekete, spanyol
vagy indián lakosságú megyék miért kapnak gyakran kevesebb pénzt
az SZVÜ-től, mint a fehérek lakta megyék. Szia, Connecticut!
Golfon találkozunk. Engedjétek át a cimbimet!
A legrosszabb, hogy az SZVÜ folyamatos alulfinanszírozása megakadályozta
az olyan katasztrófákra való tervezést, melyekről tudták, hogy bekövetkeznek.
Minden évben eljön a hurrikánszezon. Álljunk rá készen!
2004-ben, egy évvel a Katrina hurrikán előtt
az SZVÜ lefolytatott egy Pam hurrikán nevű szimulációt,
melyben egy képzeletbeli hurrikán csapott le New Orleansra.
Jó, de mi történne, ha a gátak átszakadnának?
Hölgyem A szimuláció szerint ha egy hurrikán elérné New Orleanst,
nem lennék felkészülve a probléma kezelésére. Új tervre van szükségünk.
Hűha! Túlságosan alulfinaszírozottak vagyunk,
és kevés az emberünk ezekhez a reformokhoz.
Nem szórhatjuk a pénzt képzeletbeli hurrikánokra,
mikor Irakban tömegpusztító fegyvereket kell találni.
Mi a fészkes fene folyik itt?
Hány életet lehetett volna megmenteni,
ha az SZVÜ-nek megvannak a kellő erőforrásai?
Még ma is, mikor a klímaváltozás miatt
minden hurrikánszezon pusztítóbb, mint az előző,
az SZVÜ-nek költségvetési és létszámhiánnyal kell szembenéznie,
ami gyengíti az amúgy is gyenge ügynökséget.
Dühítő, nem?
Annál is inkább, mert nem tudom,
hogy személy szerint mit tehetnék ellene.
A nagy strukturális problémák kijavítása hihetetlenül nehéz feladat.
Kellenek hozzá szervezeti diagramok, költségkeretek
és végtelen kongresszusi meghallgatások, ahol egy öregember
hosszasan vizet kortyolgat a kérdések között…
Úristen! Már a látványától is unom magam.
De talán borúra derű jön.
Hahó! Grafikusok!
SZÓJÁTÉK AZ IDŐJÁRÁSSAL
Köszi! Ne járjatok a fellegekben!
SZÓJÁTÉK KISSÉ ERŐLTETETT
Vékony jégen táncoltok.
FEJEZD BE, ADAM!!!
Még akkor sem kell csak ülnünk, és nézni az árvizek emelkedését,
mikor ezeket a feltétlenül szükséges strukturális reformokat szorgalmazzuk.
Ahogy a kormányzat minden eleme, egymás védelme az időjárástól is
egy kollektív projekt, melyben mind részt vehetünk és hozzájárulhatunk.
A jó öreg jobb térdem jajgat.
Úgy érzem, egy inspiráló, valós életből vett példa jön.
Igen, azt hiszem, igaza lehet.
- Üdv! Örvendek! - Michael Berlow. Örvendek!
Köszönöm a meghívást!
Menjünk! Esik.
Szóval mi az a Skywarn?
Az Országos Meteorológiai Szolgálat
önkéntes megfigyelőinek csoportja.
Fizetést nem kapunk, csak figyeljük a zord időjárást, és telefonon
vagy rádión keresztül jelentjük nekik.
De miért kell
a meteorológiai szolgálatnak több százezer önkéntes?
Mire kellesz te, hogy rádióval a kocsidban furikázz?
Egy alkotóelem hiányzik. A földi megfigyelők.
A valós helyzetet kell ismerniük. Vannak radarjaik,
időjárás-állomások, ilyenek,
de mikor itt vagy Dél-Pennsylvaniában,
sok esetben a radar nem látja azt, amit a földi megfigyelők igen.
És a viharok leginkább az atmoszféra alsó 600 méterén zajlanak.
Hű! És ha már ennyire az önkéntesekre támaszkodnak,
te pedig időjárásbolond vagy, vagy időjárásőrült…
Melyik kifejezés tetszik?
A hivatalos kifejezés: időjáráskukac.
- Nem használom. - Kicsit derogáló magadra mondani.
Csak időjárás-megfigyelőnek
vagy -rajongónak mondom.
Szóval előfordul errefelé jégeső, tornádó,
néha hurrikán, árvíz.
- Abból sok van? - Árvíz.
Esőtől, folyótól is van árvizünk, amit csak el tudsz képzelni.
30 centi víz elég, hogy lemossa a kocsidat az útról.
És ilyesmit a meteorológiai szolgálat nem lát.
Pontosan. A Skywarn közösség
adja meg nekik a sürgős információkat az árvízi riasztás kiadásához.
Értem.
Lancaster megye azon részén vagyunk,
melyet két napja erős zivatarok sújtottak.
Láttam, ahogy egy normál vihar súlyossá változott,
és két perc sem telt el, megérkezett a figyelmeztetés.
Na várj! Tehát jelentetted a változást,
és két perc múlva mindenkit riasztottak,
hogy súlyos vihar van a környéken?
- Pontosan. - Nagyon király!
Ilyenkor minden másodperc számít.
Mire a radar súlyosnak mutatja, már károkat okozhatott, és tényleg,
fákat döntött ki. Ekkor hirtelen azt mondták, súlyos a vihar.
Menjen a figyelmeztetés!
A meteorológiai szolgálat jelzései jók,
és a mi jelentéseink segítenek nekik ezeket kiadni.
Láthatnánk egy jelentést?
Aha. Beszélünk a központtal, és elmondjuk,
mit látunk itt kint.
Csúcs!
W3DLB! Itt a W3MSB.
W3MSB! Itt a W3DLB. Hallgatlak, Mike.
Jó estét, Dave! A Lancaster megyei Long's Parknál vagyunk,
és vagy 50 kifejlett fát látunk
kidőlve vagy letörve.
És mondd, hogy esik! Mert esik.
- Igen. És jelenleg esik. - Igen.
Elküldöm a meteorológiai szolgálatnak chaten.
W3MSB! Itt a W3DLB központ.
- Köszönöm a jelentést. Szép napot! W3MSB. - Közreműködtem!
Bizony. Zord időjárás esetén mindennaposak az ilyen jelentések.
Milyen érzés ennyire közvetlenül védeni a közösségedet?
Nem vagy tűzoltó vagy ilyesmi, csak egy subarus srác.
Egy subarus srác, igen. Jó érzés.
Szeretem csinálni, szeretek segíteni…
Segíteni a közösséget…
Imádom az időjárást, és az, hogy nemcsak magamért figyelem,
hanem a látottakkal segítek az élet és a vagyon védelmében,
- remek érzés. - Hűha!
Vissza tudsz vinni Los Angelesbe?
Hogyne. Gyerünk!
Kösz a fuvart, Michael!
Tudják, mit szeretek az időjárásban?
Hogy összeköt minket.
Mikor vihar közeleg, a városban mindenki ugyanarra gondol.
„Azonnal tejet és vécépapírt kell vennem.”
De aztán ránézek a szomszédokra.
Mikor így összedolgozunk, mikor közösen cselekszünk
a közjó érdekében,
akkor határtalanok a lehetőségeink.
És módot adni erre, meg arra, hogy összejöjjünk,
és megvédjük egymást, dacolva az élet legnagyobb katasztrófáival,
jó esetben ez lenne a kormányzat feladata.
Még ha nem is felel meg mindig ennek az elvárásnak.
A bankokat megmentették! Minket elárultak!
A feliratot fordította: Botos János