EN NETFLIX SERIE
Bankerne blev reddet! Vi blev ofret!
Jeg har et spørgsmål til jer: Stoler I på Staten?
Det gør jeg ikke altid. Jeg har set dem redde Wall Street,
mens almindelige amerikanere kæmper. Set dem angribe fredelige demonstranter.
Og jeg ved, hvad lufthavnsbetjente gør
med mine konfiskerede hash-tyggegummier.
Bankerne blev reddet! Vi blev ofret!
Men det er gået op for mig, at vi på en måde
indirekte stoler på Staten hver dag.
Vi bruger penge, og penge handler om tillid.
Den eneste grund til, at det stykke papir er en dollar værd,
er, at Staten siger det, og vi tror det,
når de siger det.
Det er sjovt.
Der står: "Vi tror på Gud", men jeg er ateist.
Jeg tror ikke på Gud. Jeg forbander Gud.
Det er sikkert et tilfælde. Nej, vi stoler på Staten.
Derfor vil ingen af os acceptere at blive betalt med gældsbreve
eller fotos af stjerner med autografer.
-Tager I Danny DeVito's? -Kun kontanter, Bob.
-Hvad med Johnny Cash? -Hvem?
Alle accepterer den gode gamle amerikanske pengeseddel.
En dollar? Tror du, vi stadig er i 1990?
Fem dollars for et glas, bedstefar.
Vi bliver alle gamle en dag, min ven.
Før troede jeg, Staten kun blandede sig
i mine penge, når jeg betalte skat,
eller den gang jeg bestak en dommer.
Men Staten og vores tillid til den
påvirker faktisk hvert øjeblik af vores økonomiske liv.
Hvis sker der, når tilliden bryder sammen?
PENGE
Når jeg sætter mine penge i banken, tager jeg for givet,
at de bliver der. Men hvorfor?
Hvorfor overlader jeg min livsopsparing til en virksomhed uden ansigt?
De låner mig ikke engang en kuglepen!
Indtil et århundrede siden, gjorde folk ikke det.
Dengang gik banker ofte fallit.
Så forsvandt folks penge.
Jeg har ingen mad tilbage, og børnene græder.
Jeg må bruge min opsparing.
Desværre,
Den økonomiske krise har forværret vores underskud.
Dine penge er væk.
Amerikanerne var så bange for at miste deres opsparing,
at alle tegn på ustabilitet skabte panik.
De løgnagtige svindlere vil ikke give os vores penge.
Folk skyndte sig i banken
på samme tid for at hæve deres opsparing.
Det skabte panik,
og kunne få selv de mest solide banker til at gå fallit.
Det første til en masse banklukninger.
Under den økonomiske krise i trediverne gik over ni tusind banker fallit.
Amerikanerne mistede mange milliarder af deres opsparing. Økonomien gik i stå,
og befolkningens protester tvang Præsident Franklin Delano Roosevelt til at handle.
En af gangen.
Jeg har mistet min opsparing.
Jeg har mistet indtægterne fra mit ulovlige alkoholsalg.
Aftalte vi ikke at tage tønder på? Eller ændrede I planer?
Okay, jeg har en ide.
For at genskabe tilliden til banksystemet
vil vi skabe det føderale bankforsikringsselskab, FDIC.
Fremover vil de penge, I sætter ind på kontoen, være sikret
af den amerikanske Stat.
Hvad hvis banken brænder ned?
Så får du dine penge tilbage!
Og hvis Bonnie og Clyde begår bankrøveri?
Så får du dine penge tilbage!
Hvad hvis vi fik et telegram,
der sagde at man skulle have tønder på til talen, men ingen gjorde?
Det er garanteret, okay!
FDIC, DET ER GARANTERET, OKAY!
Jeg vil gerne hæve en penny. Mange tak.
Dengang blev det anset for en usædvanlig ordning, men det virkede.
FDIC stabiliserede banksystemet og genskabte tilliden.
Det var slut med panikken i banken.
Når du ser FDIC-logoet i din bank i dag,
betyder det, at op til 250.000 dollars af dine penge på hver konto
er fuldt forsikrede af føderalstaten.
Siden 1933 er ikke en eneste penny af de forsikrede bankopsparinger gået tabt.
Det er dybt imponerende, fordi banker stadig går fallit.
Men idag ordner FDIC det så diskret, i stedet for at skabe panik,
at folk næsten ikke bemærker det.
Hvordan gør de det?
Lad os slå plat og krone om, om vi skal undersøge det.
Åh nej. Det gjaldt ikke denne gang. Vi prøver igen.
Hey!
DET FØDERALE BANKFORSIKRINGSSELSKAB FDIC
-Goddag. -Goddag, og velkommen til FDIC, Adam.
Det er det mest bankagtige sted, jeg har været.
Kom, lad os gå på en rundvisning. Vi udfører en simulering i dag.
-Er det rigtigt? -Jeg har sagt,
du skal være observatør ved mødet.
Vil du gerne det?
Helt vildt. Vi skal se, hvad der sker, når en bank går fallit.
-Lad os gå derop -Ja.
-Adam, her er de. Godmorgen. -Hej allesammen.
Tak, fordi vi måtte komme. Jeg er nervøs, fordi det er officielt.
Velkommen allesammmen til denne ledelsesorienting.
Vi skal diskutere ABC Banking Company. Kodenavnet er Kodiak.
Banken blev grundlagt i 1948,
og banken har 23 filialer i to stater.
Banken har været urentabel i flere kvartaler.
Vi har forberedt en strategisk løsningsplan.
Vores team vil arbejde hele weekenden,
så de forsikrede bankkunder altid har adgang til deres opsparing.
Vi vil sikre os, at banken åbner mandag kl. 8.30, som den plejer.
Banken er ved at gå fallit,
og 60.000 personer har konti her.
Banken er ved at bryde sammen. De ved ikke, at I sidder og taler om…
Nej. Vi gør vores bedste for at flyve under radaren,
og bevare det finansielle systems stabilitet,
så bankkunderne ikke oplever afbrydelser.
Hvis en bank går fallit, og I ikke finder en køber,
ender FDIC så med at overtage alt, hvad banken ejer?
Ja, det kan ske.
Men nogle gange kan vi også eje ting,
som den opkøbende bank ikke vil have.
Er det rigtigt? Som hvad?
I 1980'erne havde vi en andel i Dallas Cowboys
-i en kort periode. -Er det rigtigt?
Fik I så gratis billetter?
-Nej, heldigvis ikke. -Hvor ærgerligt.
Vi har haft rettighederne til en skrækfilm
med George Clooney og Charlie Sheen.
Den hed vist Grizzlies II.
Hvor tit sker det?
I dag sker det sjældent, fordi det går godt med økonomien,
men der var en lang periode…
-Kan nogen huske 2008? -Ja.
Vi havde hundredevis af banklukninger.
I må have haft travlt i 2008.
Det er vigtigt at være klar over, at omkostningerne for at lukke en bank ned
ikke dækkes af skatteyderne.
Vi har en opsparingsforsikringsfond, der finansieres af bankerne.
De betaler præmier, baseret på deres risikoprofil.
Genialt. Lad bankerne betale for det.
Det var jo deres skyld.
Nu tager vi hen til en bankfilial
og simulerer den banklukningstale,
vi holder fredag aften, når banken er lukket.
Ja, lad os gøre det.
Først skal jeg give dig
-denne æresnål på. -Hvad? Wow!
-Nu er jeg FDIC-repræsentant. -Så er du klar. Du ser fin ud.
Du kunne sagtens spille rollen.
Jeg føler mig godt tilpas!
Så er vi låst ude.
Det er en klassiker.
Lad mig forklare dig situationen først, før vi går derind.
I FDIC bryder vi os ikke om, at banker går fallit, men vi træder til,
hvis det sker. Det er en følelsesladet situation,
som vi må arbejde os igennem.
Det gælder om at være professionel, om at vise empati
-Ja. -og respekt.
Professionel, empati, respekt.
-Perfekt. -Lad os gå derind.
Goddag, vil du fortælle mig, hvor bankens præsident er?
Øh, ja.
-Goddag, hedder du Jerry? -Ja.
Hej, godt at møde dig. Jeg hedder Tyler Caviness, fra FDIC.
Nu skal jeg fortælle bankens præsident,
hvem vi er, og hvorfor vi er her.
-Skal jeg sige det? -Prøv du bare.
Goddag, jeg er ked af at sige det,
men vi er fra FDIC. Vi skal overrække dig et formelt brev: Banken er gået fallit.
Når den sidste kunde er gået, vil jeg bede dig låse døren
og samle dine medarbejdere, så vi kan meddele det til dem.
Okay.
Det gik udmærket.
Vi plejer nu ikke at sige, at banken er gået fallit.
Det siger vi først
-til sidst, når Staten… -Okay.
lukker banken ned.
Måske tænker han: "De vil overraske mig på min fødselsdag."
-Ja. -Tror du ikke?
Nej, han ved sandsynligvis, hvorfor vi er her.
Kan vi holde møde nu? Vi har en meddelelse til jer.
Hej allesammen, jeg hedder Tyler Caviness,
og jeg arbejder hos FDIC.
Som I har hørt fra Staten,
er jeres bank gået fallit,
og FDIC vil bistå med nedlukningen.
Den gode nyhed er, at FDIC har indgået en aftale
med en institution, der vil overtage kundernes opsparinger
og næsten alle institutionens aktiver.
Banken åbner igen mandag morgen,
som den plejer, med et nyt navn.
Vi må arbejde tæt sammen.
Vi er taknemmelige for, I vil samarbejde.
Nu vil jeg præsentere jer for opkøberen,
den opkøbende bank. Tak.
Det klarede du godt!
-Tak. -Føltes det uvant eller pinligt?
Det føltes lidt pinligt.
Når jeg taler til en gruppe mennesker,
plejer de at grine, men i dette tilfælde
er der mange bekymrede ansigter.
-Ja. -Hvordan føles det for dig?
Man vænner sig til det. Vi er her jo
for at sikre os, at de har forstået, hvad der er sket,
og gennemgå det for dem.
Vi har allerede organiseret det hele,
så det er en uvæsentlig begivenhed.
Det er det, vi stiler efter.
En uvæsentlig begivenhed. Så hvis jeg er en af bankens kunder,
virker mit hævekort stadig i weekenden.
Næste uge får jeg en e-mail eller et brev.
"Hej, din bank har fået et nyt navn." Jeg er da ligeglad.
Det er bare et standardbrev.
-Mit liv fortsætter. -Ja!
Jeg bliver ikke forstyrret af jer.
-Netop. -Fantastisk.
Tusind tak, Tyler.
-Hav en god dag. -Tak i lige måde.
Det er da utroligt!
Jeg ved ikke, hvad I synes,
men det må da være en af de mest effektive offentlige ordninger nogensinde.
FDIC har neutraliseret truslen om bankers fallit i en sådan grad,
at det ikke går ud over vores penge. Vi hører ikke engang om dem mere.
Hvis de ikke havde skabt den tillid,
ville vores økonomi ikke kunne fungere.
Lige et øjeblik.
Det er ikke kun, når banker går fallit, at det påvirker vores penge.
Hvad gør føderalstaten
for at beskytte os mod alle andre finansielle katastrofer, der truer os.
Denne serie skulle have været sendt for et år siden.
Men kan du gætte, hvad der skete, som påvirkede hele verden,
en uge efter vi startede på manuskriptet?
Det var ikke udgivelsen af videospillet Animal Crossing: New Horizons.
Det afholdt mig nu også fra at arbejde i over et år.
Nej, det var Covid-19.
Som så mange virksomheder i landet
blev vi tvunget til at lukke. Det var en skræmmende tid.
Millioner af amerikanere var arbejdsløse. Aktiemarkedet faldt fra hinanden.
Trillioner af dollars forsvandt fra økonomien,
hurtigere end Quibi forsvandt fra vores telefoner.
Det var en periode, hvor alle, fra freelancere til direktører,
bad regeringen om hjælp.
Så hvad gjorde de?
LUKKET PÅ GRUND AF COVID
De fik det til at regne med trillioner af dollars i arbejdsløshedsunderstøttelse,
en stimulerende gavecheck, små lån og skattelettelser til virksomheder.
Denne nødinfusion af penge stabiliserede økonomien,
men jeg sad og så CNBC og spekulerede på,
"Hvornår jeg kan jeg se Løvens Hule igen? Det er for kedeligt."
Men hvad der er vigtigere, er hvor alle de statspenge kommer fra,
og hvem får mest ud af det? Befolkningen eller rige forretningsmænd?
Svaret vil måske overraske dig.
EN MAGISK AFTEN MED FØDERALSTATEN
Jeg hedder Penn Jillette. Det er min partner Teller.
Måske er I forbavsede og forvirrede over statstøtten,
men vi har regnet ud, hvordan det fungerer.
Vi vil vise jer, hvordan magien virker.
Teller vil spille Statens rolle,
og de bunker gode gamle amerikanske dollars
er pengene, der strømmer gennem økonomien.
Glade mennesker køber ind, tager banklån
og satser det hele på ponyer Men hold fast i tøjlerne!
Folk bliver bange, når økonomien bryder sammen.
Al aktivitet stopper,
og trillioner af dollars ryger bogstaveligt talt ud af cirkulation.
Åh, kaos og panik, finansverdenens hjul går i stå.
Ingen køber Frappuccinoer
eller Ford F-150'ere mere.
For at redde kapitalismen skal Staten poste flere penge i systemet,
for at få økonomien til at fungere igen.
Vi skal bruge en frivillig, der kan give os nogle penge.
I skal ikke være nærige.
I har råd til at se os, så vi ved, I har masser af penge.
Mig. Tag mine penge.
Okay, hr. Pengemand, siden du er så rig,
skal du være banken.
Teller er det amerikanske finansministerium.
USA skal bruge 2,2 trillioner dollars
til at stimulere økonomien.
Så han gør, hvad han altid gør, når han skal bruge penge.
Han låner dem fra investorer, andre lande og fra dig, banken.
Sikke en håndfuld.
Kompenserer du for noget?
Nej, det skal du ikke svare på.
Regeringen bruger de lånte penge til at støtte de arbejdsløse,
og give statstøtte og andre stimuli for at få gang i økonomien igen.
Til gengæld får bankerne statsobligationer.
Det er bare en smart måde at sige: "Jeg står i gæld til dig."
Det er det samme med andre banker og virksomheder, der bliver mere forgældede
end universitetsstuderende.
Hvem vil ellers låne USA et par hundrede milliarder?
Hvorfor vil alle gøre det?
Det gør de altid.
Virksomheder og andre lande vil gerne låne vores Stat penge,
fordi vi er en supermagt.
Den største i hele verden!
Derfor udgør vi en sikker investering.
Den amerikanske Stat
betaler altid sin gæld
og starter en masse unødvendige krige.
Jeg ved, Staten låner hele tiden,
men i en krise låner vi meget på en gang.
To trillioner i gæld ud over, hvad vi plejer at bruge?
Er det ikke vanvittigt?
Derfor kan vi endnu et trick,
hvis bankerne bliver nervøse.
Det kaldes "Nationalbanken". Vi gav jo bankerne en hel
bunke statsobligationer som gældsbreve, ikke?
I skulle tage og se på dem nu!
Hvad?
Ja. Regeringen har betalt alle jeres gældsbreve.
Nu kan I give folk privatlån, investere i virksomheder
og give jeres direktører fede bonuser.
Hvor kommer alle de penge fra?
Det ville jo ikke være en Penn og Teller forestilling,
hvis vi ikke afslørede tricket.
Nationalbanken
skriver et par tal i en computer
og tilføjer et par nuller på banksaldoen.
Laver de penge ud af ingenting?
Ja. Den amerikanske Stat styrer,
hvor mange penge der er. Den er i stand til
at få landet ud af en krise.
Det virker kun, fordi bankerne stoler på,
at Staten altid betaler sin gæld tilbage.
Det er super. Men jeg…
Nej. Nu er det slut.
Jeg hedder Penn, det er Teller. Vi er Penn & Teller.
Jeg ved ikke, hvem du er, men se at komme ned fra scenen!
Fint nok. Smart tryllenummer,
men hvad sker der, hvis man ikke er en bank?
Milliardærerne på Wall Street stoler på,
at Staten beskytter dem under kriser,
men kan vi almindelige amerikanere stole på, at Staten vil hjælpe os,
hvis vi får pengeproblemer?
Hej Adam.
Hej Sandra. Hej Claudia. Tusind tak for det her.
-Selv tak. -Sikke et dejligt sted.
-Tak for det. -Tak.
Hvad er alt det her?
Vi måtte lukke vores dagplejeordning.
Vi er fire. Det er min far, mig, Claudia.
Min bror var der, da vi åbnede dagplejen.
-Til åbningsceremonien. -Ja.
Jeg har et spørgsmål.
Hvor fandt I den store saks til at klippe båndet over?
Alle virksomheder havde det jo svært under COVID.
Fortæl mig jeres historie.
Vi havde en kapacitet på 55 børn i alderen
seks uger til fem år.
De fleste forældre var læger på skadestuen,
eller sad i kassen i supermarkedet.
Vi passede essentielle arbejderes børn.
I er essentielle for essentielle personer.
-Ja. -Netop.
Vi prøvede at finde ud af,
om vores medarbejdere kunne komme tilbage, om det var sikkert nok for os.
Nogle af mine ansatte kom ikke tilbage.
Fire eller fem børn kom tilbage.
-Det var noget rod! -Wow!
Det var vel også en svær, økonomisk situation for jer.
Vi prøvede at lægge en plan for at overleve…
Det var årsdagen for vores mors død,
-en trist dag. -Ja.
Min søster ringede til mig og sagde: "Jeg har regnet på det igen.
Vi kan ikke fortsætte."
Det gik ikke kun ud over os
eller vores plejebørn,
-som ikke blev passet længere. -Vores venner.
Vores medarbejdere mistede også deres løn.
Men regeringen underskrev en masse love,
-ikke? -Jo.
Man kunne få PPP-lån,
lønbeskyttelseslån, til at beskytte lønmodtagere
så virksomheder som jeres
-ikke afskedigede deres medarbejdere. -Ja!
-Fik I sådan et lån? -Ja,
på seks tusind dollars.
-Okay. -Det var det hele.
-Ikke mere? -Nej.
Hvis I havde seks medabejdere, var det ikke engang nok til en månedsløn.
Nej, og vi fik afvist vores ansøgninger til det andet og tredje PPP-lån.
-Hvorfor blev jeres ansøgninger afvist? -Det ved jeg ikke.
-Vi fik ingen forklaring. -Nej.
Hvad tror I, grunden var?
Vi er jo bare to kvinder, der driver en lille skole.
-Vi råbte ikke højt nok. -Nej.
-Det er for langt ude. -Ja.
-Jeg er helt enig. -Det synes jeg også!
Kan vi tage hen og se den?
-Ja, selvfølgelig. -Ja?
Jeg vil gerne se det lille gule hus igen.
Det er første gang, jeg tager tilbage.
-Ligger den på den anden side af muren? -Ja.
Jeg har faktisk ikke adgang til den.
Måske kan produktionen hjælpe os med en stige.
Super. Tak, Kendall.
Nej, hvor er det fint!
Det ser trist ud.
Normalt ville de børn vi passede løbe rundt og lege.
Jeg tog alt det med, jeg kunne, da jeg gik derfra.
Lokalsamfundet har brug for sådan et sted,
med folk som os, der tager os af det og holder af det.
I var en kæmpe støtte for lokalsamfundet.
Men da krisen opstod,
og regeringen skabte et sikkerhedsnet for alle andre,
var hullerne for store, og I var for små.
-Så I faldt igennem det. -Ja.
Hvis I kunne lave et system,
der gav jer den støtte, I havde brug for,
hvordan ville det så se ud?
Hvis jeg i det mindste fik mulighed for at udtrykke mig…
Eller ringe til en kontaktperson.
-Et lille administrativt kontor, -Ja.
-der kunne hjælpe jer. -Ja.
Det lyder godt med et lille kontor!
Tak, fordi du fortalte mig din historie, Sandra.
Tak, fordi du ville lade mig fortælle om min lille bitte virksomhed.
Ja. Må jeg give dig et knus?
-Selvfølgelig! Tak. -Tusind tak.
-Okay. -Okay. Farvel.
Sandras historie gør mig vred, og hun er ikke alene.
Hvor mange af jer kender en Sandra?
Hvor mange af jer har været en Sandra?
Og ventet på en livslinje, der aldrig kom?
Hvordan kan vores Stat få penge til at regne ned fra himlen,
uden at sørge for, at nogle af pengene
ender hos dem, der har mest brug for det.
Vi har set på det, og svaret vil ikke gøre dig mindre vred.
I USA har vi to helt forskellige systemer
til at distribuere føderal økonomisk hjælp
til de rige og til alle andre.
Banker og store virksomheder har en direkte, effektiv adgang til statsstøtte.
For dem er det som at flyve på første klasse.
Den økonomiske krise er så trist, at jeg må have en billet til "Pengebyen".
Selvfølgelig, hvordan betaler du?
Jeg har lige udstedt nogle obligationer.
Det er en smart form for gældsbrev.
Udmærket.
Nationalbanken vil gerne købe dem af dig.
Værsgo. En billet til "Pengebyen".
Nyd den komplimentære, lavrente-rosevin!
Vi håber, vi snart kan hjælpe dig igen.
Tak.
Vi andre kan ikke udstede obligationer,
så vi har ikke adgang til den slags hjælp.
I stedet sidder vi fast i økonomien.
Min restaurant har kæmpet med økonomien siden nedlukningen.
Må jeg få en billet til "Pengebyen"?
Kan du udstede obligationer?
Nej… Hvad er det?
Du må sætte dig og vente.
Det er ikke economy class. Det er mere som at flyve standby juleaften.
Det føderale agentur, der distribuerede COVID-19 krisestøtte til små virksomheder,
er "Small Business Administration".
Men de er selv så små,
at de måtte outsource deres arbejde til bankerne.
Næste!
Jeg må skynde mig til "Pengebyen". Jeg har en familie og ti ansatte.
Selvfølgelig, jeg vil gerne hjælpe. Bare stil dig om i køen.
Så snart jeg får min del af kagen.
Det er sandt. SBA's COVID-19 låneordning
gav bankerne lov til at få en procentdel af hvert lån.
Et hul i lovgivningen gjorde det muligt for store virksomheder
som restaurantkæder at være berettiget til støtte.
Her er et lån til dig, hr. P.F. Chang, og et til dig, Ruth,
og til din ven, Chris.
Jeg håber, dit bøfhus-imperium overlever.
Hvad fanden sker der?
Vi indså, vi kunne tjene flere penge
på at give store lån til store virksomheder,
end at give en masse små lån til små virksomheder.
Så det vil vi fortsætte med. Næste!
Det er måske grunden til, at virksomheder i storbyer,
hovedsageligt i hvide områder,
fik flere lån end de farvede lokalsamfund.
De små virksomheder fik opmærksomhed under pandemien,
men de selvstændige blev snydt.
De fik støtte gennem de arbejdsløses dagpengesystem.
Det er som den værste busrejse, du nogensinde har været på.
Hvis du har været på dagpenge i USA,
ved du, hvor kompliceret systemet er.
Hver stat forvalter ordningen på sin egen måde.
Mange af dem har underfinansieret deres abejdsløshedskasse i årevis.
Okay, venner.
Jeg har ikke så meget hjælp i dag,
så det går langsomt. Jeg tager mig af en sag ad gangen.
Hvem kom først?
Da en uventet arbejdsløshedsbølge ramte USA i 2020,
havde systemet ikke nok kapacitet
til at behandle ansøgnings-tsunamien.
Åh nej, altså!
Jeg har ingen blyantspidser, så jeg må snitte den skarp.
Derfor var det et bureaukratisk mareridt at søge om dagpenge
under pandemien.
De amerikanere, der havde brug for hjælp, sad i telefonen i timevis
og ventede i månedsvis, før de fik hjælp.
Mens de største virksomheder i USA slappede af på første klasse.
Hvordan kan jeg være træt? Jeg sov jo på flyet.
BESØG VORES SMUKKE PENGEBY
Da COVID-19 lukkede os ned,
fik mit produktionsselskab et PPP-lån som Sandra,
men vores arbejde er ikke essentielt. Sandra passer børn.
Jeg står og fortæller vittigheder.
Vi fik mere og hurtigere hjælp end hende,
bare fordi vi har en smartere revisor i en større bank.
Jeg havde mere, så jeg fik mere.
Det er fuldstændig forskruet.
Hele vores system fungerer på den måde.
Det er ikke så mærkeligt, at amerikanerne er holdt op med at stole på det.
Åh, Limonadebarn, hvad er der sket?
Jeg holder op, gamle ven. Jeg fik ikke mit PPP-lån.
Ingen vil købe limonade.
Jeg må bare arbejde for Amazon og blive betalt i gavekort.
Nej, Limonadebarn.
Vores finansielle system og vores Stat afhænger af vores tillid.
Hvis vi ikke har tillid til, at vores penge er sikre i banken,
hvis vi ikke stoler på, Staten vil beskytte os under kriser,
og hvis vi ikke tror på, at den pengeseddel er en dollar værd,
bryder systemet sammen.
Det risikerer vi,
når vores regering ikke lever op til sine løfter.
Vores økonomi og vores Stat
er som Klokkeblomst i Peter Pan.
Hvis vi ikke tror på dem, dør de.
Men sådan behøver det ikke at være.
Det er muligt for vores Stat
at lave et bedre system.
Det er de samme folk, der grundlagde FDIC,
som kan forudsige orkaner,
som sendte en mand til månen.
Nu vi taler om det…
BASERET PÅ BOGEN "DEN FEMTE RISIKO" AF MICHAEL LEWIS
Tekster af: Mia Sorgenfrei