‏- סדרה של נטפליקס -
‏הבנקים חולצו! אנחנו נמכרנו!
‏הינה שאלה. אתם סומכים על הממשלה?
‏אני לא תמיד. ראיתי איך חילצו את וול סטריט
‏בזמן שהאמריקאי הממוצע נקלע לקשיים, ‏ראיתי איך תוקפים מפגינים שקטים.
‏ובחייכם, אני יודע מה ה-TSA באמת עושה
‏עם סוכריות הקנאביס המוחרמות שלי.
‏הבנקים חולצו! אנחנו נמכרנו!
‏אבל יודעים מה הבנתי? יש דרך אחת
‏שבה כולנו נותנים אמון בממשלה על בסיס יומי.
‏אנחנו משתמשים בכסף, ‏וכסף מבוסס אך ורק על אמון.
‏תראו, הסיבה היחידה ‏שחתיכת הנייר הזו בעלת ערך,
‏היא משום שהממשלה החליטה על כך, ‏ומשום שכולנו מאמינים לה
‏כשהיא אומרת זאת.
‏זה מצחיק ש…
‏על השטר כתוב ״אנו בוטחים באל״, ‏אבל אני בכלל אתאיסט.
‏אני לא בוטח באלוהים, אני מקלל אותו.
‏זה בטח צירוף מקרים. ‏לא, אנחנו בוטחים בממשלה.
‏זו הסיבה שאיש מאיתנו ‏לא יסכים לקבל שכר בשטרות חוב,
‏או בצילומים חתומים של סלבריטאים.
‏את מקבלת דני דה ויטו? ‏-רק מזומן, בוב.
‏מה לגבי ג׳וני קאש? ‏-מי?
‏- לימונדה -
‏אך כולם מקבלים שטרות ירוקים.
‏דולר אחד? באיזו שנה אתה חושב שאנחנו, 1990?
‏חמישה דולרים לכוס, סבאל׳ה.
‏אוקיי, כולנו מזדקנים בסוף, ילדונת.
‏אתם יודעים, ‏נהגתי לחשוב שהזמן היחיד בו הממשלה
‏התערבה בכספים שלי ‏היא כאשר שילמתי את המסים שלי,
‏או בפעם ההיא ששיחדתי שופט,
‏אבל, מסתבר שהממשלה והאמון שאנו נותנים בה,
‏משפיעים על כל רגע בחיינו הכלכליים.
‏אז מה קורה כשהאמון נשבר?
‏- כסף -
‏אתם יודעים, זה נראה לי מובן מאליו ‏שכשאני מפקיד את כספי בבנק,
‏הוא יישאר שם. אבל למה?
‏למה אני סומך ‏על תאגיד נטול פנים עם חסכונות חיי?
‏הם אפילו לא סומכים עליי עם העטים שלהם.
‏ובכן, עד למאה הקודמת, ‏רוב האמריקאים לא סמכו על הבנקים.
‏תראו, בזמנים ההם, ‏הבנקים קרסו לעתים תכופות.
‏וכשזה קרה הכסף היה נעלם.
‏היי חתיך, הארונות ריקים והילדים בוכים.
‏אני צריכה למשוך קצת כסף או שאאבד תקווה.
‏מצטער גברת,
‏תקופת השפל הכניסה אותנו ‏למינוס גדול יותר מהאף של ו.ס. פילדס.
‏הכסף שלך התעופף ונעלם.
‏אמריקאים חששו כל כך מאובדן החסכונות שלהם
‏שכל סימן של חוסר יציבות גרם לבהלה.
‏היי, חבר׳ה! הדילרים המזויפים האלה ‏לא שולטים על המזומן שלנו!
‏מפקידי הכספים הציפו את הבנקים
‏בניסיון למשוך את כל כספם באותו הזמן.
‏קראו לזה ״בהלת משיכות״,
‏פעולה שדחפה את הבנקים ‏המשגשגים ביותר לפשיטת רגל
‏שגרמה למפולת המונית של סגירות.
‏בזמן השפל הגדול, יותר מ-9,000 בנקים קרסו.
‏אמריקאים איבדו ‏מיליארדי דולרים בחסכונות, הכלכלה נעצרה,
‏והזעם הציבורי הכריח ‏את הנשיא פרנקלין דלאנו רוזוולט לפעול.
‏כל אחד בתורו.
‏איבדתי את חסכונות חיי.
‏איבדתי את רווחי המזקקה שלי.
‏חשבתי שכולנו אמורים ללבוש חביות, ‏או שהתוכניות השתנו?
‏בסדר, מה לגבי זה?
‏בכדי להחזיר את האמון במערכת הבנקאית,
‏נקים את התאגיד הפדרלי לביטוח פיקדונות.
‏הפיקדונות שלכם יהיו מבוטחים
‏באמצעות האשראי של ממשלת ארצות הברית.
‏מה אם הבנק יישרף?
‏תקבלו את כספכם בחזרה.
‏מה אם בוני וקלייד ייכנסו לבנק ויהרסו אותו?
‏תקבלו את כספכם בחזרה!
‏מה אם קיבלתי מברק
‏שאומר שכולם ילבשו חביות לנאום, ‏אבל איש לא עשה זאת?
‏זה מבוטח, אוקיי?
‏- התאגיד הפדרלי לביטוח פיקדונות ‏זה מבוטח, אוקיי?! -
‏אפשר למשוך פני אחד, בבקשה? תודה רבה.
‏בזמנו, המהלך נחשב יוצא דופן, אך הוא עבד.
‏ה-FDIC ייצב את מערכת הבנקאות, ‏שיקם את האמון,
‏וגרם ל״בהלת המשיכות״ להיות נחלת העבר.
‏היום, כשאתם רואים ‏את הלוגו של ה-FDIC בבנק שלכם,
‏זה אומר שסכום של עד 250,000 דולר ‏מכספכם בכל חשבון
‏מבוטח לחלוטין על ידי הממשלה הפדרלית.
‏ומאז שנת 1933, אפילו פני מבוטח אחד לא אבד.
‏זה מרשים אף יותר משום שבנקים עדיין קורסים.
‏פשוט כיום, במקום לזרוע בהלה,
‏ה-FDIC מטפל בעניין באופן כה חלק ‏שאיש לא שם לב.
‏איך הם עושים זאת?
‏יודעים מה, אם יצא עץ נלך לגלות, ‏ואם פלי התוכנית תסתיים עכשיו.
‏אוף, מה? אוקיי, הפעם הזו לא נחשבת. ‏בואו ננסה שוב.
‏היי!
‏- התאגיד הפדרלי לביטוח פיקדונות -
‏שלום לך. ‏-שלום וברוך הבא ל-FDIC, אדם.
‏זה המקום הכי בנקאי שאי פעם הייתי בו.
‏קדימה, ניקח אותך לסיור. ‏אנו מבצעים היום הדמיה.
‏אה, באמת? ‏-אמרתי להם שאני מתכוונת
‏להזמין אותך לצפות בפגישה.
‏תרצה לעשות זאת?
‏הו, אלוהיי, זה יהיה מדהים. ‏נוכל לראות מה קורה כשבנק קורס.
‏בוא נעלה. ‏-בואי נעשה זאת.
‏אדם, הינה הם. בוקר טוב. ‏-שלום לכולם.
‏תודה על האירוח. ‏זה מאוד רשמי, אני קצת בלחץ.
‏בסדר. אז, ברוכים הבאים ‏לכל מי שהצטרף לתדרוך המנהלים.
‏אנו כאן עבור חברת הבנקאות איי-בי-סי. ‏שם הקוד הוא קודיאק.
‏הבנק הזה נוסד בשנת 1948,
‏ויש לו 23 סניפים בשתי מדינות.
‏הבנק לא רווחי כבר מספר רבעונים,
‏והכנו תוכנית אסטרטגית בכדי לפתור זאת.
‏הצוות בשטח יעבוד לאורך כל סוף השבוע
‏כך שלמפקידים המבוטחים תהיה גישה לכספם.
‏אנו רוצים לוודא שהבנק ייפתח ‏ביום שני בבוקר בשעה 8:30 כרגיל.
‏אז, הבנק הזה קורס,
‏ל-60,000 אנשים יש חשבונות בבנק הזה,
‏הבנק בדרך לסגירה, ‏הם לא מודעים לכך שאתם משוחחים…
‏הם לא, נכון. אנו עושים כל שביכולתנו ‏בכדי לעבוד מתחת לפני השטח
‏ולוודא שהמערכת הכלכלית נשארת יציבה
‏ושלמפקידים לא תהיה הפרעה משום סוג.
‏אז אם בנק קורס ולא מוצאים רוכש,
‏מה, ה-FDIC הופך לבעלים של הנכסים של הבנק?
‏זה יכול לקרות, כן,
‏אבל לפעמים אנחנו יכולים לקחת בעלות
‏על נכסים שהבנק הרוכש לא רוצה לרכוש.
‏באמת, כמו מה?
‏ובכן, בשנות השמונים ‏הייתה לנו מניה בקבוצת הדאלאס קאובויז,
‏לתקופת זמן קצרה מאוד. ‏-רגע, באמת?
‏קיבלתם כרטיסים בחינם או מה?
‏לצערי לא. ‏-איזו באסה.
‏היו בבעלותנו זכויות לסרט אימה בכיכובם
‏של ג׳ורג׳ קלוני וצ׳רלי שין.
‏אני חושבת שקראו לו ״גריזלי 2״, כן.
‏אז, באיזו תדירות זה קורה?
‏לאחרונה, זה קורה פחות ופחות ‏משום שהכלכלה שלנו במצב טוב מאוד,
‏אבל הייתה תקופת זמן לא מבוטלת,
‏אם מישהו זוכר, בשנת 2008. ‏-כן.
‏שבה מאות בנקים נסגרו.
‏וואו, בטח הייתם עסוקים מאוד ב-2008.
‏מה שהכי חשוב לדעת הוא שעלות הסיוע לבנקים
‏לא נגזרת מכספי משלמי המסים.
‏יש לנו קרן לביטוח הפקדות במימון הבנקים,
‏שמשלמים פרמיות ‏הנקבעות לפי פרופיל הסיכון שלהם.
‏אהבתי. כן, תגרמו לבנקים לשלם.
‏זה… זאת אשמתם.
‏אז נלך לסניף בנק,
‏ונערוך הדמיה של נאום הסגירה של הבנק
‏שניתן ביום שישי מיד לאחר סגירת הבנק.
‏בואו נעשה זאת, בבקשה.
‏טוב, קודם כול, נתנו לי את סיכת הכבוד הזו…
‏לענוד לך אותה. ‏-מה? וואו.
‏אני עובד רשמי של ה-FDIC, מדהים. ‏-אתה מוכן עכשיו. זה נראה טוב.
‏האמת, תוכל להתאים לתפקיד.
‏יודע מה? אני מרגיש מגניב.
‏בסדר. כן, ננעלנו בחוץ.
‏קלאסי.
‏חשבתי שנתכונן ביחד לפני שניכנס לשם.
‏אתה יודע, ה-FDIC לא אוהב ‏שהבנקים קורסים, אנחנו פשוט שם
‏למקרה שזה יקרה. זה מצב שמעורב בו רגש,
‏רגש שלפעמים צריך לעבד.
‏אני מתרכז בלהיות מקצועי, ‏אני מתרכז בלהיות רחום,
‏כן. ‏-ואני מתרכז בלהתנהג בכבוד.
‏מקצועי, רחום, מכבד.
‏מצוין. ‏-קדימה.
‏שלום, תוכלי לומר לי היכן נמצא נשיא הבנק?
‏כן.
‏שלום, אתה ג׳רי? ‏-אכן.
‏היי, נעים להכיר. ‏שמי טיילר קבינס, אני מה-FDIC.
‏בסדר, זה הרגע שבו אני מספר למנהל של הבנק
‏מי אנחנו ומדוע אנו כאן.
‏אני אומר את זה? ‏-לך על זה. בבקשה.
‏אוקיי, אדוני, אני מצטער לבשר לך
‏אבל אנחנו כאן מה-FDIC ‏בכדי להודיע לך רשמית על קריסת הבנק.
‏ברגע שהלקוח האחרון להיום יצא, ‏אשמח אם תוכל לנעול את הדלת,
‏ולאסוף את כל העובדים ‏בכדי שנוכל להכריז על כך.
‏אוקיי. ‏-בסדר.
‏זה היה די טוב… זה בסדר.
‏בדרך כלל אנחנו לא אומרים שהבנק קרס.
‏אנו לא רוצים לומר את זה עד…
‏לרגע האחרון. כשזה מוצהר… ‏-אני מבין.
‏הבנק באמת נסגר.
‏אולי הוא חושב ‏״זו הכרזה על יום ההולדת שלי״.
‏כן. ‏-נכון?
‏לא, יש סיכוי טוב מאוד ‏שהוא יודע מדוע הגענו.
‏צוות, תוכלו להתאסף? יש לנו הכרזה הערב.
‏שלום לכולם, שמי טיילר קבינס,
‏ואני מהתאגיד הפדרלי לביטוח פיקדונות.
‏נעים להכיר את כולכם. כפי ששמעתם מהמדינה,
‏הבנק שלכם קרס,
‏וה-FDIC מטפל בעניין בכדי למצוא פתרון.
‏החדשות הטובות הן שה-FDIC עשה הסכם
‏עם מוסדות המעוניינים לרכוש את כל הפיקדונות
‏ולמעשה את כל הנכסים של המוסד.
‏הבנק ייפתח ביום שני בבוקר
‏לעסקים כרגיל, תחת שם חדש.
‏צפויה לנו עבודה משותפת רבה,
‏ואני מודים לכם על שיתוף הפעולה.
‏כעת, אני מעוניין להציג בפניכם את הרוכש,
‏הבנק הרוכש. תודה רבה.
‏עשית עבודה די טובה.
‏תודה. ‏-זה הרגיש מוזר או יוצא דופן?
‏זה כן הרגיש קצת מוזר,
‏כי בדרך כלל כשאני מדבר לקבוצה של אנשים,
‏הם צוחקים בסוף כל משפט שלי, אבל במקרה הזה
‏יש הרבה פרצופים מודאגים.
‏כן. ‏-איך זה בשבילך?
‏אתה מתרגל להבנה שאתה שם
‏בכדי לוודא שהם מבינים לחלוטין מה קרה
‏ולסייע להם להתמודד.
‏טיפלנו בכל זה מאחורי הקלעים,
‏בכדי שזה יהיה ״לא אירוע״.
‏זה מה שאנחנו שואפים לעשות.
‏״לא אירוע״. נגיד, אם אני לקוח בבנק הזה
‏ובשישי, שבת וראשון ‏כרטיס הכספומט שלי עדיין פעיל.
‏בשבוע העוקב אקבל אימייל או מכתב שאומר
‏״היי, לבנק שלך יש שם חדש״ ואגיד ״למי אכפת,
‏מכתב מה… שיהיה״.
‏והחיים שלי פשוט ימשיכו. ‏-כן!
‏לא אחווה שום הפרעה כי אתם מטפלים בזה.
‏כן. ‏-כן. מדהים.
‏תודה רבה לך טיילר.
‏שיהיה לך יום טוב. ‏-תודה, גם לך.
‏איזה מדהים זה?
‏אני לא יודע לגביכם,
‏אני חושב שזו אחת מהתוכניות הממשלתיות ‏הכי יעילות בכל הזמנים.
‏האנשים ב-FDIC ניטרלו ‏את איום קריסת הבנקים באופן כה יסודי,
‏שלא רק שהכסף שלנו לא נפגע, ‏אנחנו בכלל לא שומעים עליהם.
‏ואם הם לא היו בונים את האמון הזה
‏הכלכלה שלנו הייתה מפסיקה לתפקד.
‏אבל חכו רגע,
‏קריסת בנקים היא רק דבר רע אחד ‏שיכול לקרות לכסף שלנו.
‏מה הממשלה הפדרלית עושה
‏בכדי להגן עלינו ‏מכל שאר האסונות הכלכליים המאיימים עלינו?
‏אתם יודעים, התוכנית הזו ‏הייתה אמורה להיות משודרת לפני שנה.
‏אבל אתם יכולים לנחש איזה אירוע עולמי התחיל
‏שבוע לאחר שהתחלנו לכתוב את הסדרה?
‏לא. אני לא מדבר ‏על ״אנימל קרוסינג: אופקים חדשים״.
‏למרות שגם זה ‏מנע ממני מלעבוד במשך למעלה משנה.
‏לא, מגפת הקורונה התפרצה.
‏וכמו הרבה עסקים אחרים במדינה,
‏נאלצנו להשבית הכול. אלה היו זמנים מפחידים.
‏מיליוני אמריקאים ‏איבדו את עבודתם, הבורסה צנחה,
‏וטריליוני דולרים נעלמו מהכלכלה
‏מהר יותר ‏מההיעלמות של ״קוויבי״ מהטלפונים שלנו.
‏זמנים בהם כולם, ‏מעובדים זמניים ועד מנכ״לים,
‏פנו לממשלה לקבלת סיוע.
‏אז, מה הממשלה עשתה?
‏- סגור בעקבות הקורונה -
‏היא המטירה עלינו כספים. ‏טריליוני דולרים בדמי אבטלה,
‏המחאות לעידוד צרכנות, ‏הלוואות לעסקים קטנים והקלות מס לתאגידים.
‏הזרמת המזומן אכן ייצבה את הכלכלה,
‏אבל מצאתי את עצמי צופה ב-CNBC ותוהה,
‏קודם כול, מתי השידורים החוזרים ‏של ״שארק טאנק״ מתחילים? החרא הזה משעמם.
‏אבל, יותר חשוב, מאיפה מגיע כל הכסף הזה?
‏ומי באמת מרוויח ממנו? ‏אנחנו, העם, או המארק קיובנים של העולם?
‏ובכן, התשובות לשאלות הללו ידהימו אתכם.
‏- ערב קסום עם הבנק הפדרלי -
‏- פן וטלר -
‏חברים, שמי הוא פן ג׳ילט, ‏וזה השותף שלי, טלר.
‏אתם בטח נדהמים, מבולבלים, ‏ואף חשים מרומים בעקבות החילוצים של הממשלה,
‏אבל עלינו לא הצליחו לעבוד.
‏אנחנו כאן בכדי להראות לכם איך הקסם עובד.
‏טלר יגלם את הממשלה,
‏והערמות הללו של שטרות אמריקאים ירוקים,
‏יהיו הכסף שזורם במערכת הכלכלית.
‏אנשים שמחים קונים מצרכים, לוקחים הלוואות,
‏ומהמרים על כספם. אבל, עצרו סוסים.
‏כשיש מפולת כלכלית, אנשים מפחדים.
‏כל הפעילות הזו פוסקת,
‏וטריליוני דולרים נעלמים מהמחזור הכלכלי.
‏הו, פאניקה, אסון, ‏הגלגלים הפיננסיים נעצרים בחריקה.
‏איש לא קונה יותר פרפוצ׳ינו
‏ופורד F-150.
‏בכדי להציל את הקפיטליזם, ‏הממשלה צריכה להזרים כסף מזומן
‏לתוך המערכת, בכדי שהכלכלה תזרום שוב.
‏אנו זקוקים למתנדב שמוכן לתת לנו קצת כסף.
‏אל תהיו קמצנים.
‏קניתם כרטיסים למופע, ‏אז אנחנו יודעים שאתם שוחים בכסף.
‏הו, אני. קחו את הכסף שלי.
‏אוקיי, מר כסף גדול, מאחר ואתה כזה טחון,
‏למה שלא תהיה הבנק?
‏וטלר יהיה משרד האוצר.
‏הדוד סאם זקוק ל-2.2 טריליון דולרים
‏בכדי להניע את הכלכלה.
‏אז הוא עושה מה שהוא עושה ‏בכל פעם שהוא צריך להוציא כספים.
‏הוא לווה אותם, ממשקיעים, ‏ממדינות אחרות וממך, הבנק.
‏וואו! חתיכת חבילה יש לך שם.
‏אתה מפצה על משהו?
‏לא, אל תענה על זה.
‏הממשלה לוקחת את הכספים שלוותה ‏ומוציאה אותם על דמי אבטלה,
‏חילוצים ותמריצים אחרים ‏בכדי להניע את הכלכלה.
‏בתמורה, הבנק מקבל איגרת חוב מהאוצר,
‏שזו סתם דרך מפוארת לומר ״אני חייב לך״.
‏אותו הדבר קורה עם בנקים אחרים ‏וחברות שנכנסות לחובות עמוקים יותר
‏משל תלמיד בקולג׳.
‏מי עוד רוצה ‏להלוות לדוד סאם כמה מאות מיליארדים?
‏למה שכולם יסכימו לזה?
‏הו, הם תמיד מסכימים.
‏חברות ומדינות אחרות ‏נלהבות להלוות לממשלה שלנו כסף,
‏משום שאנחנו מעצמת על.
‏הבת זונה הגדולה והאכזרית ביותר בעולם!
‏אז זה הופך אותנו ל… הימור בטוח.
‏ממשלת ארצות הברית ‏היא קצת כמו משפחת לניסטר,
‏אנחנו תמיד משלמים את החובות שלנו,
‏ומתחילים הרבה מלחמות מיותרות.
‏תראה, אני יודע שהממשלה לווה כל הזמן,
‏אבל, בשעת משבר, ‏אנחנו לווים כל כך הרבה בבת אחת.
‏כלומר, חוב של שני טריליון ‏מעבר למה שאנחנו מוציאים בדרך כלל?
‏זה לא נשמע מטורף?
‏זו הסיבה שיש לנו טריק נוסף בשרוול
‏בדיוק למקרה שהבנקים יתחילו להילחץ.
‏קוראים לו ״הבנק הפדרלי״. ‏עכשיו, אם אתה זוכר, נתנו לבנקים
‏ערימה של איגרות חוב מהאוצר, נכון?
‏למה שלא תבדקו אותם?
‏מה?
‏כן, הממשלה המירה את איגרות החוב לכסף.
‏עכשיו תוכל לתת הלוואות, להשקיע בעסקים,
‏ולהעניק למנהלים שלך בונוסים שמנים.
‏אבל, מאיפה כל הכסף הזה הגיע?
‏ובכן, זה לא יהיה מופע של פן וטלר,
‏אם לא נחשוף איך הטריק נעשה.
‏הבנק הפדרלי של הממשלה
‏פשוט מקליד כמה מספרים במחשב
‏ומוסיף אפסים למאזן של הבנק.
‏מה? הם יוצרים כסף מכלום?
‏זה נכון. הממשלה הפדרלית באמת
‏שולטת בכמות הכסף שקיימת, מה שמעניק לה
‏את הכוח לחלץ את הכלכלה ממשבר.
‏זה עובד רק משום שהבנקים סומכים על הממשלה
‏שתמיד תשלם את חובותיה.
‏אוקיי, זה מדהים. אבל אני…
‏לא. זה הכול.
‏שמי פן ג׳ילט, ‏ויחד עם שותפי, טלר, אנחנו פן וטלר.
‏מי שלא תהיה, רד מהבמה שלנו. רד מהבמה!
‏אוקיי, חכו רגע. זה טריק מגניב, אבל…
‏מה קורה אם אתה לא בנק?
‏כאילו, כן, המיליארדרים הגדולים בוול סטריט
‏סומכים על הממשלה שתציל אותם בשעת משבר,
‏אך האם האמריקאי הממוצע ‏סומך על הממשלה שתחלץ אותנו
‏כשהמזומן לא יהיה זמין?
‏היי, אדם.
‏היי סנדרה. היי קלאודיה. תודה רבה על זה.
‏אין בעד מה. ‏-נחמד פה כל כך.
‏תודה לך. ‏-תודה.
‏אז מה כל זה?
‏היה לנו מעון לפעוטות ונאלצנו לסגור אותו.
‏אלה ארבעתנו. ‏אבא שלי כאן, וכמובן אני, קלאודיה.
‏וזה אחינו, כשפתחנו את בית הספר.
‏טקס הפתיחה. ‏-כן.
‏חכי, יש לי שאלה. אני תמיד תוהה לגבי זה.
‏לטקס הפתיחה, מאיפה משיגים מספריים גדולים?
‏מן הסתם, ‏כל העסקים נקלעו לקשיים בזמן הקורונה.
‏ספרי לי את הסיפור שלכן.
‏אז היו לנו 55 ילדים, בטווח גילאים
‏של ששה שבועות עד חמש שנים.
‏רוב ההורים של הילדים היו רופאים בחדר מיון,
‏או עובדים חיוניים בסופרמרקט.
‏אתה יודע, היו לנו ילדים של עובדים חיוניים.
‏אתן חיוניות לאנשים החיוניים.
‏כן. ‏-לגמרי.
‏אז ניסינו להבין,
‏האם העובדים שלנו יכולים לחזור? ‏האם בטוח עבורנו לחזור?
‏והיו לי עובדים שלא חזרו לעבודה.
‏אולי ארבעה או חמישה ילדים חזרו.
‏היה בלאגן. ‏-וואו!
‏נשמע שהמצב היה קשוח עבורכן כלכלית.
‏ניסינו להכין תוכנית ‏שתעזור לנו לעבור את זה בשלום,
‏והגיע יום השנה למותה של אימנו,
‏לכשעצמו הוא יום מדכא. ‏-וואו, כן.
‏אחותי התקשרה אליי ואמרה, ‏״תראי, הרצתי שוב את המספרים,
‏ו… זה בלתי אפשרי״.
‏ידענו שזה ישפיע,
‏לא רק עלינו או על הילדים,
‏שנשארים ללא השגחה. ‏-החברים, כן.
‏מדובר גם בעובדים שמאבדים את מקור הכנסתם.
‏אבל אושרו מספר הצעות חוק גדולות,
‏נכון? ‏-נכון.
‏ורובן היו קשורות להלוואות ה-PPP,
‏שהן בעצם הלוואות להגנה על משכורות,
‏כך שעסקים כמו שלכן
‏לא ייאלצו לפטר את עובדיהם. ‏-נכון!
‏הצלחתן לקבל הלוואה כזו? ‏-הצלחנו, אבל,
‏קיבלנו 6,000 דולר.
‏אוקיי. ‏-וזה כל מה שקיבלנו.
‏נקודה, זהו. ‏-כן.
‏אם יש לך ששה עובדים, ‏זה אפילו לא שכר של חודש מלא.
‏לא. אבל בסיבוב השני והשלישי ‏של מתן ההלוואות, קיבלנו דחייה.
‏וזה היה… לא יודעת. ‏-מה, למה נדחיתן?
‏הם לא אמרו! כן. ‏-לא, הם לא אמרו לנו.
‏מה לדעתכן הסיבה?
‏כי אנחנו בית ספר קטנטן ‏שמנוהל על ידי שתי נשים,
‏כאילו, אנחנו לא צועקות חזק מספיק, אז… ‏-כן.
‏זה ממש דפוק. ‏-כן.
‏כן! אני מסכימה. ‏-גם אני חושבת!
‏יש סיכוי שנוכל ללכת לראות אותו?
‏כן, כמובן. ‏-כן?
‏אשמח לעצור לראות שוב ‏את הבית הצהוב והקטן הזה.
‏זו הפעם הראשונה שאני חוזרת לכאן.
‏הוא מעבר לקיר? ‏-לא הייתי… כן.
‏אין לי גישה אליו האמת.
‏את יודעת, אולי ההפקה ‏תוכל לעזור לנו עם סולם או משהו?
‏מעולה. תודה, קנדל.
‏הו אלוהיי, זה כזה חמוד.
‏זה כזה עצוב.
‏בדרך כלל, ‏הילדים שלי משחקים כאן ועושים בלאגן.
‏נאלצתי פשוט לקחת את כל מה שיכולתי וללכת.
‏הקהילה ממש זקוקה למקום כזה,
‏ולמישהו שמטפל בילדים ואוהב אותם כמונו.
‏כן. את מעניקה המון תמיכה לקהילה,
‏אבל בשעת משבר
‏הממשלה פורסת רשת הצלה עבור כולם,
‏החורים בה מאוד גדולים ואתן קטנות מדי,
‏ואתן נופלות דרכה. ‏-נפלנו ממש דרכה.
‏אם יכולת לבנות מערכת
‏שתתמוך בכן כמו שצריך,
‏איך היא הייתה נראית?
‏עבורי, הכי חשוב שקולנו יישמע.
‏או שיהיה מישהו שתוכלו להתקשר אליו.
‏שיהיה משרד ממשלתי לעסקים קטנטנים, ‏-כן, לגמרי.
‏שעומד לשירותך. ‏-נכון.
‏עסק קטנטן, הייתי אומרת!
‏סנדרה, תודה רבה על שסיפרת לי את סיפורך. ‏אני מודה לך מאוד.
‏תודה לך ששוחחת איתי ‏ואפשרת לי לספר על העסק הקטנטן שלי.
‏כן. אפשר לחבק אותך?
‏כמובן! תודה. ‏-תודה רבה.
‏טוב. ‏-טוב. ביי.
‏סיפורה של סנדרה מרתיח אותי, והיא לא לבד.
‏כמה מכם מכירים איזו סנדרה?
‏כמה מכם סנדרה בעצמכם?
‏מחכים לגלגל הצלה שפשוט לא מגיע?
‏איך יכול להיות שהממשלה שלנו ‏יכולה לגרום לגשם של כסף לרדת מהשמיים,
‏אך נכשלת שוב ושוב לוודא שהוא יגיע
‏לידיהם של אלה הזקוקים לו ביותר.
‏ובכן, בדקנו את העניין ‏והתשובה לא תעודד אתכם.
‏תראו, במדינה הזו ‏יש לנו שתי מערכות שונות בתכליתן,
‏לחלוקת כספי החילוץ הפדרליים,
‏אחת לעשירים והשנייה לכל השאר.
‏בנקים ותאגידים גדולים זוכים ‏לגישה ישירה ויעילה לכספי הממשלה,
‏עבורם, זה כמו לטוס במחלקה ראשונה.
‏המיתון הזה מבאס. ‏אני צריך כרטיס לעיר הכסף באופן מיידי.
‏כמובן, איך תשלם?
‏הנפקתי כמה איגרות חוב.
‏שאת יודעת, ‏הן דרך מפוארת לומר ״אני חייב לכם״.
‏טוב מאוד, אדוני.
‏אנחנו בבנק הפדרלי נשמח לקנות אותן ממך.
‏כרטיס אחד לעיר הכסף.
‏אתה מוזמן ליהנות מכוס רוזה בריבית נמוכה.
‏נשמח לחלץ אותך שוב בקרוב.
‏תודה.
‏אבל רובנו לא יכולים להנפיק איגרות חוב,
‏אז אין לנו גישה לסוג כזה של סיוע.
‏במקום זאת, אנחנו תקועים במחלקת תיירים.
‏המסעדה שלי בקשיים רציניים מאז הסגר.
‏אפשר לקבל בבקשה כרטיס לעיר הכסף?
‏אני לא יודעת, את מנפיקה איגרות חוב?
‏לא, אני… מה זה?
‏אני חוששת שתיאלצי לחכות שם.
‏בעצם, מחלקת תיירים זה טוב מדי. ‏זה יותר כמו רשימת המתנה לטיסה בערב חג.
‏הסוכנות הפדרלית ‏שחילקה מענקי קורונה לעסקים הקטנים
‏נקראת הסוכנות לעסקים קטנים.
‏אך הסוכנות עצמה כל כך קטנה,
‏שהיא נאלצה להעביר את האחריות ‏למתן השירות לידי הבנקים.
‏הבא בתור!
‏בבקשה, אני צריכה להגיע לעיר הכסף. ‏יש לי משפחה ועשרה עובדים.
‏כמובן. אם תוכלי לעמוד בתור, אשמח לסייע.
‏ברגע שאקבל את הרווח שלי.
‏זה אמיתי. כחלק מתוכנית המענקים ‏של הסוכנות לעסקים קטנים,
‏הבנקים הורשו ‏להרוויח אחוז מסוים על כל הלוואה,
‏ופרצה בחוק אפשרה גם לעסקים גדולים
‏כמו רשתות של מסעדות, לקבל הלוואה.
‏הינה ההלוואה שלך, ‏מר פי-אף צ׳אנג, ואחת בשבילך רות׳,
‏ולחברך, כריס.
‏אני מקווה שאימפריית הסטייקים שלך תשרוד.
‏מה לעזאזל?
‏אה, הבנו שנוכל להרוויח יותר כסף
‏אם נעניק מעט הלוואות גדולות לעסקים גדולים
‏במקום הרבה הלוואות קטנות לעסקים קטנים
‏אז זה מה שאנחנו עושים. הבא בתור!
‏וזה יכול להסביר מדוע ברוב הערים הגדולות,
‏עסקים באזורים עם רוב של אוכלוסייה לבנה,
‏קיבלו הלוואות גבוהות יותר ‏מאלה שבקהילות לא לבנות.
‏אבל, אתם יודעים, עם כל תשומת הלב ‏שהעסקים הקטנים קיבלו במהלך המגפה,
‏יודעים מי באמת נדפק? עובדים עצמאים.
‏משום שהסיוע שלהם הועבר דרך מערכת האבטלה,
‏וזה יותר כמו… נסיעת האוטובוס הגרועה בחייך.
‏אם אי פעם קיבלתם דמי אבטלה באמריקה,
‏אתם לא צריכים שאספר לכם כמה זה דפוק.
‏זו תוכנית רעועה ומסורבלת ‏שכל אחת מהמדינות מיישמת באופן שונה,
‏ורבות מהן לא מקבלות מימון מספק ‏לתוכניות האבטלה שלהן כבר שנים.
‏אוקיי, יקיריי.
‏אין לי הרבה עובדים היום,
‏אז השירות יהיה איטי. ‏אצטרך לקבל אתכם אחד אחרי השני.
‏עכשיו, מי היה כאן ראשון?
‏אז כשגל אבטלה חסר תקדים הכה ב-2020,
‏למערכת לא הייתה יכולת
‏לעבד צונאמי של תביעות אבטלה.
‏הו, לעזאזל!
‏אני לא מקבלת אפילו מחדד לעפרונות, ‏אז צריך לחדד אותם ידנית.
‏זו הסיבה שהגשת תביעת אבטלה בתקופת המגפה
‏הייתה סיוט בירוקרטי.
‏אמריקאים נזקקים המתינו למענה במשך שעות
‏ונאלצו לחכות במשך חודשים עד לקבלת הסיוע.
‏בזמן שהעסקים הגדולים באמריקה ‏התרווחו להם במחלקה ראשונה.
‏אני לא מאמין שאני עייף, ישנתי המון בטיסה.
‏- בקרו בעיר הכסף היפה -
‏אתם יודעים, כשהקורונה השביתה אותנו,
‏חברת ההפקה שלי ‏קיבלה הלוואת PPP בדיוק כמו סנדרה,
‏למרות שהעבודה שלנו היא לחלוטין ‏לא הכרחית, סנדרה מטפלת בילדים,
‏אני מספר בדיחות על עטים.
‏קיבלנו סיוע רב ומהיר יותר ממנה,
‏רק משום שיש לנו ‏רואה חשבון בכיר יותר ובנק גדול יותר.
‏היה לי יותר, אז קיבלתי יותר.
‏זה לא הגיוני בשום צורה.
‏אבל כל המערכת בנויה כך.
‏אין זה פלא שכל כך הרבה אמריקאים ‏הפסיקו לתת בה אמון?
‏ילדת הלימונדה, מה קרה?
‏אני פורשת מהמשחק, זקנצ׳יק. ‏לא קיבלתי הלוואת PPP,
‏ואיש לא רוצה ‏לבזבז את המענק שלו על לימונדה.
‏כנראה שאלך לעבוד באמזון ‏וישלמו לי בשוברי מתנה.
‏ילדת הלימונדה, לא.
‏המערכת הכלכלית והממשלה שלנו ‏תלויות באמון הציבור.
‏אם לא נאמין שכספנו בטוח בבנקים,
‏אם לא נאמין שהממשלה תגבה אותנו בשעת משבר,
‏אם לא נאמין ‏שהדיו והנייר האלה באמת שווים דולר,
‏המערכת תתמוטט.
‏וזה הסיכון שאנו לוקחים
‏כשהממשלה לא מקיימת את הבטחותיה.
‏מתברר שהכלכלה והממשלה שלנו
‏הן כמו טינקרבל.
‏אם לא נאמין בהן, הן ימותו.
‏אבל זה לא חייב לקרות.
‏מערכת כלכלית טובה יותר היא אפשרית,
‏והממשלה שלנו יכולה ליצור אחת אם רק תרצה.
‏כלומר, אלה אותם האנשים שייסדו את ה-FDIC,
‏שחזו מסלולים של הוריקנים,
‏ששלחו אדם לירח.
‏אתם יודעים, באותו עניין…
‏- מבוסס על הספר ‏״הסיכון החמישי״ מאת מייקל לואיס -
‏תרגום כתוביות: נעה יוסף