A NETFLIX SOROZATA
A bankoknak segítenek! Minket kisemmiznek!
Van egy kérdésem. Önök bíznak a kormányban?
Én nem mindig. Láttam, ahogy kisegítik a Wall Streetet,
amíg az átlagamerikaiak küszködtek. Láttam, ahogy békés tüntetőkre támadnak.
És ugyan már! Tudom, mit csinál a TSA
azzal a rengeteg elkobzott füves gumicukorral.
A bankoknak segítenek! Minket kisemmiznek!
De tudják, mire jöttem rá? Egyvalamit illetően
mind megbízunk a kormányban minden egyes nap.
Pénzt használunk, és a pénz nem más, mint bizalom.
Az egyetlen oka annak, hogy ez a cellulózfecni ér bármit is
az, hogy a kormány azt mondja, és mi hiszünk neki,
amikor azt mondja.
Tudják, vicces…
az van ráírva: „bízunk Istenben” de én ateista vagyok.
Nem bízom Istenben, inkább átkozom őt.
Biztos csak véletlen egybeesés. Nem, mi a kormányban bízunk.
Épp ezért egyikünk sem fogadna el adóslevelet fizetségként,
vagy hírességekről készült dedikált képeket.
- Fizethetek Danny DeVitóval? - Csak készpénzzel, Bob.
- Na és Johnny Cashsel? - Kivel?
LIMONÁDÉ
De mindenki elfogadja a jó öreg amerikai zöldhasút.
Egy dollár? Mit gondol, 1990-ben vagyunk?
5 dolcsi egy pohár, tata.
Oké, a kor mindenkit utolér, kölyök.
Régen azt gondoltam, a kormány csak akkor
foglalkozik a pénzemmel, mikor adót fizetek,
vagy mikor lefizettem egy bírót,
de kiderült, hogy a kormány és a belé vetett hitünk
a pénzügyi életünk minden egyes pillanatára hatással van.
Szóval mi történik, ha megszűnik a bizalom?
Bízom abban, hogy mikor beteszem a pénzem a bankba,
az ott is fog maradni. De miért?
Miért bízom a megtakarításaimat egy arc nélküli nagyvállalatra?
Hiszen ők még csak a tollaikat sem bízzák rám.
Egy évszázaddal ezelőttig, a legtöbb amerikai nem tette.
Akkoriban gyakran előfordult, hogy a bankok csődbe mentek,
és ha ez megtörtént, a pénz odaveszett.
Hogy van, uram? A konyhaszekrény üres, és a gyerekek sírnak.
Ki kell vennem egy kis pénzt, vagy nekem annyi.
Sajnálom, hölgyem,
a válság óta az egyenlegünk vörösebb, mint W. C. Field orra.
A pénze kirepült.
Az amerikaiak annyira féltek a pénzük elvesztésétől,
hogy bármiféle megingás pánikot keltett.
Emberek! Ezek a szélhámosok ellopták a pénzünk!
A betétesek lerohanták a bankokat,
és egyszerre akarták kivenni az összes pénzüket.
Ezt hívták a bankok lerohanásának,
és még a jól működő bankok is a csőd szélére kerültek,
ami bezárások sorozatával végződött.
A nagy gazdasági világválság alatt több mint kilencezer bank ment csődbe.
Az emberek több milliárdnyi megtakarítást vesztettek el. A gazdaság leállt,
és a közfelháborodás tettre késztette Franklin Delano Roosevelt elnököt.
Egyszerre csak egy!
Elúszott minden pénzem.
Elbuktam az illegális lepárlóm bevételét.
Azt hittem, mindenki hordóban jön. Vagy változott a terv?
Jól van. Mit szólnak ehhez?
Hogy visszanyerjük a bankokba vetett bizalmat,
létrehozzuk a Szövetségi Betétbiztosítót.
Így a betéteiket ezentúl
az Egyesült Államok kormányának hitele és hitelképessége garantálja.
Mi van akkor, ha leég a bank?
Visszakapják a pénzüket.
Mi van, ha Bonnie és Clyde megjelennek, és szétlövik a helyet?
Visszakapják a pénzüket!
Most akkor mindenkinek
írtak, hogy hordóban kell jönni, de senki sem tette?
Garantáljuk, oké?
GARANTÁLJUK, OKÉ?
Kivehetnék egy pennyt? Nagyon köszönöm.
Abban az időben ez kivételes intézkedések számított, de bevált.
Az FDIC stabilizálta a bankrendszert, visszaállította a bizalmat,
és a bankok lerohanása a múlté lett.
Manapság, mikor látják az FDIC logót a bankjukban,
az azt jelenti, hogy számlánként 250 000 dollárt
teljes mértékben biztosít a szövetségi kormány.
És 1933 óta egy penny sem veszett el a biztosított betétek közül.
És ez azért is lenyűgöző, mert bankcsődök a mai napig történnek.
Csak manapság a pánik helyett
az FDIC olyan zökkenőmentesen megoldja, hogy alig vesszük észre.
Hogy csinálják?
Mondom mi lesz. Ha fej, kiderítjük, ha írás, vége a műsornak.
Mi a franc? Jó, ez nem számít. Nézzük még egyszer!
Hé!
SZÖVETSÉGI BETÉTBIZTOSÍTÓ
- Üdv! - Üdv az FDIC-nél, Adam!
Ez a legbankosabb hely, amit valaha láttam.
Gyerünk, nézzünk kicsit körbe! Ma egy szimulációt vezetünk le.
- Tényleg? - Szóltam nekik,
hogy meghívtam önt, és megnézi a megbeszélést.
Van kedve hozzá?
Az nagyszerű lenne. Láthatjuk, milyen egy bankcsőd.
- Menjünk! - Csináljuk!
- Adam! Itt is vannak. Jó reggelt! - Hű! Üdv, mindenki!
Köszönöm, hogy fogadnak. Zavarba ejtő ez a hivatalosság.
Rendben. Mindenkit üdvözlök ezen a vezetői eligazításon!
Az ABC magánbank miatt vagyunk itt. A kódnév Kodiak.
Ez a bank 1948-ban jött létre,
és 23 fiókja van két államban.
Hosszú negyedévek óta veszteséges,
ezért kiötöltünk egy stratégiát a megoldásra.
A helyszíni csapat hétvégén dolgozik,
hogy a biztosított betétesek mindig hozzáférhessenek a pénzükhöz.
Biztosítjuk, hogy a bank hétfő reggel 8:30-kor kinyisson.
Tehát ez egy csőd szélén álló bank,
ahol 60 000 ember tartja a pénzét.
A bank csődbe megy, de nem tudják, hogy maguk itt ülnek, és erről…
Nem tudják. Próbálunk észrevétlenül
biztosítani a pénzügyi rendszer stabilitását,
és hogy a betétesek ne érezzék a zavart.
Ha egy bank csődbe megy, és nem találnak felvásárlót,
akkor az FDIC-hez kerül minden, ami a banké volt?
Előfordulhat, igen,
de néha olyan is hozzánk kerül,
amit a felvásárló bank nem akar birtokolni.
Tényleg? Mint például?
A 80-as években volt egy kisebbségi Dallas Cowboys-részesedésünk
- egy nagyon rövid időre. - Komolyan?
Kaptak ingyenjegyeket?
- Szerencsére nem. - Mekkora csalódás!
Megkaptuk a jogait egy horrorfilmnek, amiben
George Clooney és Charlie Sheen szerepelt.
Azt hiszem, Grizzly II volt a címe, igen.
Milyen gyakran történik ilyesmi?
Mostanában egyre ritkábban, mert a gazdaság nagyon jól működik,
de volt egy jelentős időszak,
- ha valaki emlékszik 2008-ra… - Igen.
…amikor több száz bank bezárt.
Azta! Akkor biztos elfoglaltak voltak 2008-ban.
Fontos tudni, hogy a bankszanálás költségeit
nem az adófizetők állják.
Van egy Betétbiztosítási Alapunk, amit a bankok finanszíroznak
a kockázati profiljuk alapján kiszámítva.
Imádom. Fizessenek csak a bankok!
Mármint ha… Az ő hibájuk volt.
Szóval átmegyünk egy bankfiókba,
és szimuláljuk a bankzáró beszédet,
amit péntek este, zárás után adunk.
Csináljuk, kérem!
Először is, ezt a kitűzőt azért kaptam, hogy…
- Hogy önre tűzzem. - Mi? Azta!
- FDIC-tisztviselő vagyok. Hihetetlen! - Készen áll. Nagyon jól fest.
Igazából menne magának.
Tudják, mit? Jól érzem magam.
Oké. Ki vagyunk zárva.
Klasszikus!
Arra gondoltam, előkészíteném a terepet, mielőtt bemegyünk.
Tudja, az FDIC-nél nem szeretjük, ha egy bank csődbe megy,
csak ott vagyunk, ha megtörténne. Ez egy érzékeny szituáció,
jól kell kezelnünk.
Szakszerűen kell eljárnunk, együttérzőnek kell lennünk…
- Igen. - …és kell a tisztelet.
Szakszerűség, együttérzés, tisztelet.
- Kiváló! - Csináljuk!
Üdv! Megmondaná, hol a bankelnök?
Igen.
- Üdv! Ön Jerry? - Én vagyok.
Nagyon örvendek. Tyler Caviness vagyok. Az FDIC-től jöttem.
Ez az a pillanat, mikor elmondom a bankelnöknek,
kik vagyunk, és miért vagyunk itt.
- Azt én mondom? - Mondja csak!
Oké, uram, nem szívesen mondom ezt,
de az FDIC-től érkeztünk, hivatalosan bejelenteni a bank csődjét.
Amint az utolsó ügyfél elhagyta a bankot, be tudná zárni a bejáratot,
és összehívná a dolgozókat, hogy bejelentést tehessünk?
Rendben.
Ez elég jó volt. Álta… Semmi gond.
Általában nem mondjuk, hogy csődbe ment a bank.
Azt nem hozzuk fel
- az utolsó pillanatig. - Jó.
A végső bezárásig.
Talán azt hiszi: „Ez lehet egy szülinapi bejelentés.”
- Igen. - Ugye?
Nem, nagy valószínűséggel tudja, miért vagyunk itt.
Kedves csapat! Ide tudnának jönni? Van egy bejelentés ma estére.
Üdv, mindenki! A nevem Tyler Caviness.
A Szövetségi Betétbiztosítótól jöttem.
Örülök, hogy megismerhetem önöket. Mint hallották,
a bankjuk csődbe ment,
és az FDIC közbelépett, hogy segítsen.
A jó hír az, hogy az FDIC megállapodást kötött
egy felvásárló intézménnyel, ami megkapja az összes betétet
és a bank minden vagyonát.
A bank hétfő reggel szokás szerint
újra kinyit, de új nevet kap.
Sok munkát kell együtt elvégeznünk,
ezért köszönjük a közreműködésüket.
És most szeretném bemutatni a felvásárlót.
A felvásárló bankot. Köszönöm.
Szép munka volt!
- Köszönöm. - Nem volt kínos vagy szokatlan érzés?
Egy kicsit fura volt,
mert mikor beszédet mondok,
az emberek általában nevetnek, de ebben az esetben,
sok volt az aggódó tekintet.
- Igen. - Önnek milyen érzés?
Hozzászokunk, hogy jövünk,
elmondjuk, hogy pontosan mi történt,
és mindent elmagyarázunk.
Mindent elintéztünk a színfalak mögött, mintha semmi sem történt volna.
Erre törekszünk.
Semmi sem történt. Ha tehát a bank ügyfele vagyok,
és pénteken, szombaton és vasárnap még mindig működik a bankkártyám,
aztán meg kapok egy levelet:
„A bankjának új neve van.” Erre én: „Kit érdekel?
Egy körüzenet a… Mindegy is.”
- És az élet megy tovább. - Igen.
Nem veszek észre semmit, mert önök itt vannak.
- Igen. - Igen. Nagyszerű!
Köszönöm, Tyler.
- További szép napot! - Köszönöm, szintén!
Hát nem hihetetlen?
Ha engem kérdeznek,
szerintem ez a valaha volt leghatékonyabb kormányprogram.
Az FDIC emberei olyan alaposan semlegesítették a bankcsődök fenyegetését,
hogy nemcsak a pénzünk van biztonságban, de nem is hallunk az egészről.
És ha nem lenne ekkora bizalom,
a gazdaságunk működése teljesen leállna.
De várjanak!
A bankcsőd csak az egyik csapás, ami történhet a pénzünkkel.
Mit tesz a szövetségi kormány,
hogy megvédjen minket minden más pénzügyi katasztrófától?
Tudják, ezzel a sorozattal egy éve akartunk előrukkolni.
De kitalálják, melyik világrengető esemény robbant be
egy héttel a forgatókönyv megkezdése után?
Nem, nem az Animal Crossing kiadásáról beszélek.
Bár az is közrejátszott abban, hogy egy évig nem dolgoztam.
Nem, beütött a Covid-19.
És mint sok más üzletnek az országban,
nekünk is be kellett zárni. Rémisztő időszak volt.
Amerikaiak milliói maradtak munka nélkül, a tőzsde összeomlott,
és dollárbilliók tűntek el a gazdaságból
gyorsabban, mint ahogy a Quibi lekerült a mobilunkról.
Ebben az időben az alkalmi munkások és a vezérigazgatók is
a kormánytól vártak segítséget.
Szóval mit csináltak?
COVID MIATT ZÁRVA
Dőlt a pénz. Több billió dollár a munkanélkülieknek,
gazdaságélénkitő csekkek, kisvállalkozói hitelek, társasági adókedvezmény.
Ez a vészhelyzeti pénzbeinjektálás valóban stabilizálta a gazdaságot,
de ahogy a CNBC híreit néztem, arra gondoltam:
„Mikor is kezdődik a Tőzsdecápák? Ez rohadt unalmas.”
De ami fontosabb, honnan ez a rengeteg pénz,
és ki jár jól ezzel? Mi, az emberek, vagy a Mark Cubanhoz hasonló milliárdosok?
A válasz meglepheti önöket.
EGY VARÁZSLATOS ESTE A FEDDEL
Emberek! A nevem Penn Jillette. Ő itt a társam, Teller.
Talán sokként érte önöket, vagy összezavarta a kormány mentőpénze,
de minket nem vertek át.
Megmutatjuk, hogyan működik a varázslat.
Teller fogja játszani a kormányt,
és ez a nagy kupac amerikai zöldhasú
lesz a pénz, ami a gazdaságban cirkulál.
Az emberek bevásárolgatnak, kölcsönt vesznek fel,
és elverik a lovin. De hátrább az agarakkal!
Ha összeomlik a gazdaság, az emberek megijednek.
Mndezen tevékenységek leállnak,
és dollárok billiói tűnnek el a keringésből.
Pánik, káosz, a pénz kereke nyikorogva megáll.
Senki se vesz frappuccinót,
vagy Ford F-150-eseket.
A kapitalizmus megmentéséért a kormánynak pénzt kell juttatni
a rendszerbe, hogy a gazdaság újra elinduljon.
Kell egy önként jelentkező, hogy átlapátolja a pénzt.
Ne legyenek fukarok!
Minket néznek, szóval tudjuk, hogy úsznak a pénzben.
Én! Én, vigyék a pénzem!
Oké, Pénzeszsák úr, ha ennyire jól megy,
miért nem lesz ön a bank?
És Teller lesz az amerikai kincstár.
Sam bácsi 2,2 billió dollárt kér,
hogy élénkítse a gazdaságot.
Szóval azt csinálja, amit mindig, ha pénzt kell költenie.
Kölcsönt vesz fel befektetőktől, más országoktól, és öntől, a banktól.
Azta! Ez aztán a köteg pénz!
Valamit kompenzál vele?
Ne válaszoljon!
A kormány fogja a kölcsönvett pénzt, és a munkanélküliekre költi,
segélyekre, vagy a gazdaság élénkítésére.
Cserébe a bank kincstári biztosítékot kap,
ami csak egy csicsás változata annak, hogy: „Tartozom önöknek.”
Ugyanez történik a többi bankkal és vállalattal, amik jobban eladósodnak,
mint egy egyetemista.
Ki akar még néhány milliárdot Sam bácsinak adni?
Miért menne bele ebbe bárki?
Mindig belemennek.
A vállalatok és más országok imádnak pénzt adni,
mert nagyhatalom vagyunk.
A legnagyobb, legmenőbb rohadékok vagyunk a világon!
És emiatt megbíznak bennünk.
Az Egyesült Államok kormánya olyan, mint a Lannisterek,
mindig megfizetjük az adósságainkat,
és egy csomó fölösleges háborút indítunk.
Oké. Tudom, hogy a kormány folyton kölcsön vesz fel,
de egy krízis alatt rengeteg kölcsönt veszünk fel egyszerre.
Mármint, kétbillió adósság a szokásos költségeinken túl?
Nem őrültség?
Ezért készültünk még egy trükkel,
ha a bankok megijednének.
Úgy hívják: „A Fed.” Ha emlékszik, az összes banknak adtunk
egy csomó kincstári kötvényt adóslevélként, ugye?
Miért nem nézünk rá azokra?
Mi?
Igen. A kormány visszafizette az összes tartozását.
Most már vehet fel hiteleket, befektethet vállalkozásokba,
és adhat az ügyvezetőinek egy jó nagy bónuszt.
De honnan jött ez a sok pénz?
Ez nem is a Penn & Teller show lenne,
ha nem mutatnánk be a titok nyitját.
A kormány Szövetségi Jegybankja
egyszerűen beüt néhány számot egy számítógépen,
és hozzátesz pár nullát a bank egyenlegéhez.
Mi? A semmiből csinálnak pénzt?
Így van. A szövetségi kormány konkrétan
irányítja, hogy mennyi pénz van, így ő az egyetlen,
aki ki tudja segíteni a gazdaságot egy válságban.
Ez azért működik, mert a bankok bíznak a kormányban,
hogy az mindig kifizeti az adósságait.
Oké, ez nagyszerű, de én…
Nem. Ennyi volt.
Itt Penn Jillette. A társam, Teller. Penn & Teller.
Akárki is maga, húzzon el a színpadunkról! Tűnés innen!
Oké, várjunk! Jó kis bűvésztrükk,
de mi történik, ha nem a bankokról van szó?
Persze a Wall Street milliárdosai
bíznak benne, hogy a kormány megvédi őket a válságban,
de vajon az átlagamerikai is bízhat a segítségben,
ha pénzszórásról van szó?
Hé, Adam!
Üdv, Sandra! Üdv, Claudia! Nagyon köszönöm.
- Szívesen. - Olyan kellemes itt.
- Köszönjük. - Kösz.
Mi ez a sok minden?
Volt egy óvodánk, amit be kellett zárnunk.
Itt négyen vagyunk. Ő az édesapám, itt meg én és Claudia.
És a bátyánk. Fotó a megnyitóról.
- A megnyitóról. - Igen.
Lenne egy kérdésem, mert kíváncsi vagyok.
A megnyitóhoz honnan szereztek olyan nagy ollót?
Minden vállalkozás bajban volt a COVID alatt.
Önöknek mi volt a története?
55 gyereket tudtunk fogadni,
hathetestől ötéves korig.
A legtöbb szülő orvos volt a sürgősségin,
vagy a frontvonalon dolgoztak a bevásárlóközpontban.
Nélkülözhetetlen dolgozók gyerekei jártak ide.
Így önök is azok lettek.
- Igen. - Így van.
És próbáltuk kitalálni,
hogy visszajöhetnek-e a dolgozóink? Biztonságos-e visszatérni?
És volt olyan, aki nem tért vissza.
Gyerekből is csak négy vagy öt jött vissza.
- Káosz volt. - Azta!
Kemény helyzetnek tűnik pénzügyi szempontból.
Tervet akartunk készíteni, hogy átvészeljük…
Az anyukánk halálának évfordulója volt,
- ami egy nagyon nehéz nap. - Igen.
És a testvérem felhívott. „Újra átnéztem a számokat,
és… Nem fog menni.”
Tudtuk, hogy nemcsak ránk lesz hatással,
nemcsak ránk, hanem
- a gyerekeinkre. - A barátainkra is.
A beosztottjaink elvesztik a bevételüket.
De egy csomó nagy törvény aláírásra került,
- ugye? - Igen.
Ennek a nagy része PPP-hitel volt,
ami a fizetésvédelmi program,
hogy ne legyen szükség
- elbocsátásokra. - Igen.
- Kaptak ilyen hitelt? - Kaptunk, de csak hatezer dollárt.
- Oké. - Csak ennyit kaptunk.
- Pont. Ennyi. - Igen.
Ha van hat beosztottja, az egy hónapra se elég.
De a második és harmadik PPP-hitelkérelmet elutasították.
- És… Nem is tudom. - Miért utasították el?
- Nem mondták el. - Nem tudtuk meg.
Mit gondolnak?
Szerintünk azért, mert egy icipici óvoda vagyunk, amit két nő vezet.
- Nem vagyunk elég feltűnőek. - Igen.
- El van ez cseszve. - Igen.
- Igen! Egyetértek. - Én is.
Van rá esély, hogy megnézzük?
- Persze. - Igen?
Jó lenne megállni, és megnézni a kis sárga házat.
Most először jöttem vissza.
- A fal mögött? - Nem vo… Ja.
Nincs hozzáférésem.
Talán a produkciós csapat segíthetne egy létrával.
Nagyszerű! Köszönöm, Kendall.
Istenem, de aranyos!
Olyan szomorúnak tűnik.
Általában a gyerekek itt játszanának, hatalmas ricsajjal.
Fognom kellett mindent, amit tudtam, és távozni.
A közösségnek kell egy ilyen hely,
valakivel, aki vigyáz rá, és annyira szereti, mint mi.
Igen. Olyan sok támogatást adnak a közösségüknek,
de ha krízishelyzet van,
a kormány mindenkinek kifeszíti a mentőhálót,
de a lyukak túl nagyok és önök túl kicsik,
- akkor átesnek rajta. - Pontosan.
Ha lenne egy rendszer,
ami úgy támogatná, ahogy kell,
az hogy nézne ki?
Nekem annyi lenne, hogy hallathatnánk a hangunkat.
Vagy lenne valaki, akit hívhatnak.
- Valamiféle üzleti tanácsadás… - Igen.
- …ami önöket segíti. - Igen.
Egy apró üzlet. Jól hangzik!
Sandra! Nagyon köszönöm, hogy elmesélte a történetét. Nagyon hálás vagyok.
Köszönöm, hogy mesélhettem önnek az apró kis üzletemről.
Megölelhetem?
- Persze. Köszönöm. - Nagyon köszönöm.
- Rendben. - Rendben. Viszlát!
Sandra története annyira feldühít, és nincs egyedül.
Hányan ismernek olyat, aki így járt?
A francba! Hányan jártak úgy, mint Sandra?
Segítségre várva, ami nem érkezett meg?
Hogyan lehetséges, hogy a kormányunk pénzesőt tud csinálni,
de képtelen biztosítani, hogy bármi jusson belőle azoknak
akiknek a legnagyobb szüksége van rá?
Utánanéztünk, és a válasz nem lesz kevésbé dühítő.
Ebben az országban két radikálisan különböző rendszer van,
amik a szövetségi segélyeket osztják szét.
Egy a gazdagoknak, és egy mindenki másnak.
A bankoknak és nagyvállalatoknak közvetlen hozzáférésük van a kormány pénzéhez.
Nekik ez olyan, mint első osztályon repülni.
Ez a recesszió olyan lehangoló. Egy jegyet kérek Pénzvárosba!
Természetesen. Hogyan fog fizetni?
Most bocsátottam ki kötvényeket.
Ami, mint tudja, csak egy csicsás módja azt mondani: „Tartozom önöknek.”
Remek, uram!
A Szövetségi Jegybank szeretné ezeket megvásárolni öntől.
Itt a jegye Pénzvárosba.
És kérem, fogyasszon az alacsony kamatú rosénkból!
Reméljük, hamarosan újra kisegíthetjük.
Egészségére!
De mi nem tudunk kötvényeket kibocsátani,
szóval számunkra ez a segítség nem elérhető.
Ehelyett mi a turistaosztályon ragadtunk.
Az éttermem nagy bajban van a lezárások óta.
Kaphatnék egy jegyet Pénzvárosba?
Nem is tudom. Tud kötvényeket kibocsátani?
Nem, én… Az meg mi?
Sajnos ott kell várnia.
A turistaosztály túl jó ehhez. Ez inkább olyan, mint repülőre várni karácsonykor.
A COVID-19 segélyalapot osztogató szövetségi ügynökség neve:
Kisvállalkozói hivatal.
De ők maguk is olyan kicsik,
hogy a munkájukat a bankokhoz kellett kiszervezni.
Következő!
Kérem, Pénzvárosba kell jutnom! Családom van és tíz beosztottam.
Természetesen. Álljon be a sorba, és örömmel segítek!
Amint én is megkapom a részem.
És tényleg. A hivatal COVID-19 hitelprogramja alatt,
a bankok minden kölcsönből százalékos részesedést kaphattak,
és egy kiskapu a törvényben ezt még a nagy cégeknek,
akár étteremláncoknak is lehetővé tette.
Parancsoljon, egy hitel, Mr. P. F. Chang! Önnek is, Ruth!
A barátjának, Chrisnek is jár.
Reméljük, túléli a steaksütő-birodalmuk.
Mi a franc?
Rájöttünk, hogy többet keresünk,
ha néhány nagy hitelt adunk nagyobb cégeknek,
ahelyett hogy több kicsit adnánk kisvállalkozóknak.
Szóval ezt fogjuk csinálni. Következő!
Ez megmagyarázza, hogy a nagyobb városokban a többségében
fehérek lakta területek vállalkozásai
miért kaptak nagyobb hiteleket, mint a színes bőrű közösségekben.
De a figyelem ellenére, amit a kisvállalkozások kaptak a járvány alatt,
tudják, kik szívták meg a legjobban? Az alkalmazottak.
Mert a segélyüket a Munkaügyi Hivatalon keresztül kapták,
és az inkább hasonlít egy szörnyű buszkirándulásra.
Ha voltak már munkanélküliek Amerikában,
nem kell mondanom, hogy elcseszett egy rendszer.
Az egész egy rozoga tákolmány, amit minden állam máshogy kezel.
És sokuk éveken át alulfinanszírozta az egész rendszert.
Jól van, kedveseim!
Nincs ma túl sok segítségem,
szóval lassan fogunk haladni, egyesével.
Ki volt itt először?
Így mikor egy példátlan munkanélküliségi hullám csapott le 2020-ban,
a rendszernek nem volt kapacitása
eleget tenni a szökőárszerű igényhullámnak.
A kutyafáját!
Nem adtak hegyezőt, szóval kézzel kell kifaragnom.
Ezért munkanélküli segélyért folyamodni a járvány alatt
egy bürokratikus rémálom volt.
Segítségre szoruló amerikaiakat órákig várakoztattak,
majd hónapokba telt, mire az megérkezett.
Ezalatt Amerika legnagyobb vállalatai az első osztályon lógatták a lábukat.
El sem hiszem, hogy fáradt vagyok. Olyan sokat aludtam a gépen.
LÁTOGASSON EL PÉNZVÁROSBA!
Mikor a COVID-19 miatt le kellett állnunk,
az én produkciós cégem is PP- hitelt kapott, akárcsak Sandra,
de amíg a mi munkánk egyáltalán nem elengedhetetlen… Sandra gyerekekre vigyáz.
Én meg itt viccelődök.
Gyorsabban kaptunk segítséget, mint ő,
csak mert flancosabb könyvelőnk van egy nagyobb banknál.
Több mindenem volt, ezért többet kaptam.
Úgyhogy kurvára rossz az irány.
De az egész rendszerünk így működik.
Ezek után meglepő, hogy annyi amerikai nem bízik benne?
Limonádés kislány! Mi történt?
Kiszállok az üzletből, vénember. Nem kaptam PPP-hitelt,
és senki sem akarja a segélyét limonádéra költeni.
Majd dolgozok az Amazonnak, és kifizetnek ajándékutalványokban.
Limonádés kislány, ne!
A pénzügyi rendszerünk és a kormányunk a bizalmunktól függ.
Ha nem hisszük, hogy a pénzünk jó helyen van a bankban,
ha nem hisszük, hogy a kormány megvéd minket egy válságban,
ha nem hisszük, hogy ez a darab papír és tinta egy dollár értékű,
összeomlik.
És ezt kockáztatjuk,
amikor a kormány nem tudja betartani az ígéreteit.
Mint kiderült, a gazdaságunk és a kormányunk
pont olyan, mint Csingiling.
Ha nem hiszünk benne, holtan esik össze.
De nem kell így lennie.
Van esély egy jobb rendszerre,
és a kormányunk létrehozhat egyet, ha megpróbálja.
Ugyanezek az emberek alapították meg az FDIC-t,
megjósolják a hurrikánok útját,
embert küldtek a Holdra.
Erről jut eszembe…
MICHAEL LEWIS AZ ÖTÖDIK KOCKÁZAT C. KÖNYVE ALAPJÁN
A feliratot fordította: Drenda Anett