EN NETFLIX-SERIE
Bankene ble reddet! Vi ble ofret!
Her er et spørsmål. Stoler du på staten?'
Det gjør ikke jeg alltid. Jeg har sett dem redde Wall Street
mens mannen i gata sliter. Jeg har sett dem angripe fredelige demonstranter.
Og kom igjen, jeg vet hva TSA egentlig gjør
med alle mine konfiskerte gressgummier.
Bankene ble reddet! Vi ble ofret!
Men vet du hva, jeg innså, der er én måte
vi alle implisitt stoler på staten hver dag.
Vi bruker penger, og penger er ingenting annet enn tillit.
Den eneste grunnen til at dette stykket papiret er verdt noe,
er fordi myndighetene sier det, og fordi vi alle tror på dem
når de sier det.
Det er morsomt…
på lappen står det "på Gud, vi stoler på", men jeg er ateist.
Jeg stoler ikke på Gud, jeg forbanner Gud.
Eh, det er sikkert en tilfeldighet. Nei, vi stoler på staten.
Det er derfor ingen av oss vil gå med på å bli betalt med gjeldsbrev
eller autograferte bilder av kjendiser.
-Eh, godtar du Danny DeVitos? -Kun kontanter, Bob.
-Hva med Johnny Cash? -Hvem?
Men alle godtar den gode gamle amerikanske dollaren.
En dollar? Hva tror du dette er, 1990?
Fem dollar glasset, bestefar.
OK, jente, vi blir alle gamle.
Jeg pleide å tro at den eneste gangen staten
blanda seg inn i pengene mine var når jeg betalte skatt,
eller den gangen jeg bestakk en dommer,
men det viser seg at staten, og vår tillit til den,
faktisk påvirker hvert øyeblikk av vårt finansielle liv.
Så hva skjer når tilliten bryter sammen?
PENGER
Jeg tar for gitt at når jeg setter pengene mine i banken,
blir de værende der. Men hvorfor?
Hvorfor stoler jeg på et ansiktsløst selskap med sparepengene mine?
Jeg mener, de stoler ikke engang på meg med pennene sine.
Vel, inntil for et århundre siden gjorde ikke amerikanere flest det.
Du skjønner, den gang var det vanlig at banker… mislyktes…
og når det skjedde, forsvant pengene dine.
Hei kjekken, skapene er tomme og barna gråter.
Jeg må ta ut litt, for å lette litt på presset.
Beklager dame,
denne depresjonen har gjort regnskapet vårt rødere enn W.C. Felts nese.
Pengene dine har punktert.
Amerikanerne kunne bli så redde for å miste sparepengene sine
at ethvert tegn på ustabilitet ville forårsake panikk.
Hei folkens! Disse bløffmakerne er ikke bra for spenna våre!
Sparerne flommet bankene
i forsøk på å ta ut alle sine penger samtidig.
Dette kaltes et bankløp,
og det kunne presse selv sunne banker inn i konkurs,
noe som resulterte i en katastrofal kaskade av nedleggelser.
Under den store depresjonen sviktet over ni tusen banker.
Amerikanerne tapte milliarder i sparepenger. Økonomien stoppet opp,
og offentlig ramaskrik tvang president Franklin Delano Roosevelt til å handle.
Èn om gangen.
Jeg mistet sparepengene mine.
Jeg mistet inntektene fra hjemmebrenneriet mitt.
Jeg trodde alle skulle ha på seg tønner, forandret planene seg, eller?
Greit, hva med dette?
For å gjenopprette tilliten til banksystemet
skal vi opprette statlig innskuddsforsikring (FDIC).
Deres innskudd vil fra nå av være fullt ut garantert
av den amerikanske staten.
Hva om banken brenner ned?
Dere får pengene tilbake.
Hva om Bonnie og Clyde kommer og ødelegger alt?
Dere får pengene tilbake.
Hva om du fikk et telegram
om at alle vil ha på seg tønner, men ingen gjorde det?
Det er garantert, OK!
FDIC, DET ER GARANTERT, OK?!
Kan jeg ta ut ett øre, takk? Takk så mye.
Den gang ble dette ansett som et ekstraordinært tiltak, men det fungerte.
FDIC stabiliserte banksystemet, gjenopprettet tilliten
og gjorde bankløp til en saga blott.
I dag, når du ser den FDIC-logoen i banken din,
betyr det at opptil 250 000 dollar av dine penger, per konto,
er fullt forsikret av staten.
Og siden 1933 har ikke ett øre av forsikrede innskudd gått tapt.
Og det er desto mer imponerende siden bankkrakk skjer fortsatt.
Det er bare det at nå, i stedet for å forårsake panikk,
kommer FDIC inn så sømløst at nesten ingen legger merke til det engang.
Hvordan gjør de det?
OK, krone opp sier vi går og ser, mynt ned og showet slutter nå.
Åh, hva? Ok, denne teller ikke. La oss gjøre det en gang til.
Hei!
STATLING INNSKUDDSFORSIKRING (FDIC)
-Hei, der. -Hei, og velkommen til FDIC, Adam.
Dette er det bankeste stedet jeg noen gang har vært.
Kom, la oss gjøre en liten omvisning. Vi gjennomfører en simulering i dag.
-Åh, virkelig? -Så jeg har fortalt dem
at jeg inviterer deg til å observere møtet.
Vil du gjøre det?
Det ville vært flott. Å se hva som skjer når en bank går konkurs.
-La oss gå ovenpå. -Ja.
-Adam, her er de. God morgen. -Oi, hei alle sammen.
Takk. Dette er veldig offisielt, jeg er litt nervøs.
OK. Velkommen alle til denne orienteringen.
Vi er her for ABC Banking Company. Kodenavnet er Kodiak.
Denne banken ble grunnlagt i 1948,
og banken har 23 filialer i to stater.
Banken har vært ulønnsom i flere kvartaler,
og vi har utarbeidet en strategisk plan for avvikling.
Teamet på stedet vil jobbe gjennom helgen
slik at forsikrede sparere alltid har tilgang til pengene sine.
Å sørge for at banken åpner mandag morgen klokken 8:30, som normalt.
Så dette er en bank som går konkurs,
det er 60 000 personer som har konto i denne banken,
banken må avsluttes, de vet ikke at dere er her og diskuterer…
Det gjør de ikke. Jepp, vi prøver å gjøre vårt beste for å fly under radaren og
sørge for at det finansielle systemet er stabilt
og at sparere ikke får noen forstyrrelser.
Så hvis en bank går konkurs og dere ikke finner overtakeren,
hva så, ender FDIC opp med å eie alt banken eier?
Det kan skje, ja,
men noen ganger kan vi også eie ting
som en overtakende bank ikke ønsker å eie.
Å ja? Som hva da?
Vel, på 80-tallet hadde vi en minoritetsandel i Dallas Cowboys,
-i en veldig kort periode. -Er det sant?
Fikk dere gratisbilletter?
-Heldigvis nei. -Så synd.
Vi har hatt rettighetene til en skrekkfilm med
George Clooney og Charlie Sheen i hovedrollene.
Jeg tror den het Grizzlies II.
Så hvor ofte skjer dette?
I det siste har det blitt mindre og mindre da økonomien har gått veldig bra,
men vi hadde en betydelig tidsperiode,
-hvis noen husker tilbake i 2008, -Ja
hvor vi hadde hundrevis av bankstenginger.
Wow, det må ha vært en veldig travel tid for dere i 2008.
Det som er viktig å vite er at kostnadene ved bankavvikling
ikke bæres av skattebetaleren.
Vi har et innskuddsforsikringsfond, som er finansiert av banker
som betaler premier basert på risikoprofilen deres.
Jeg elsker det. Få bankene til å betale.
Det var deres feil.
Så vi skal over til en bankfilial
og simulere det vi sier ved nedstegning,
fredag kveld etter at banken stenger.
Ja, la oss gjøre det.
OK, men først og fremst har jeg fått denne æresnålen til…
-til å nåle deg. -Hva? Wow.
-Jeg er en FDIC-tjenestemann, utrolig. -Du er klar. Du ser fin ut.
Jeg tror du kan fikse det.
Vet dere hva? Jeg føler meg kul.
OK. Ja, vi er utestengt.
Typisk.
Så jeg tenkte jeg vi gjør en briefing før vi går inn dit.
Som FDIC liker vi ikke når banker går konkurs, vi bare, er der
i tilfelle det skulle skje. Dette er en følelsesmessig situasjon,
det er noe vi må jobbe gjennom.
Jeg tenker på å være profesjonell. Jeg tenker på å være medfølende,
-Ja. -Jeg tenker på å være respektfull.
Profesjonell, medfølende, respektfull.
-Utmerket. -La oss gjøre det.
Hei, kan du fortelle meg hvor banksjefen er?
Ja.
-Hei, er du Jerry? -Det er meg.
Hei, hyggelig. Jeg heter Tyler Caviness. Jeg jobber for FDIC.
OK, nå er øyeblikket jeg vil fortelle banksjefen
hvem vi er og hvorfor vi er her.
-Å, skal jeg si det? -Ja, gjerne.
OK, jeg er lei for å si det,
men vi er her fra FDIC for å… legge fram et skriv om at banken er konkurs.
Når den siste kunden har gått for dagen, hvis du kan stenge døren,
og samle de ansatte slik at vi kan gjøre kunngjøringen.
OK.
Det var ganske bra. Det går bra.
Normalt sier vi ikke at banken er konkurs.
Vi ønsker ikke å ta det opp før
-helt til slutt. Før staten… -OK.
faktisk stenger banken.
Kanskje han tenker: "Kanskje de er her for bursdagen min."
-Ja. -Ikke sant?
Ja, nei… sannsynligvis vet han hvorfor vi er her.
Team, kan vi alle samles? Vi har en kunngjøring her i kveld.
Hei, jeg heter Tyler Caviness,
og jeg jobber for FDIC.
Hyggelig å møte dere. Som dere har hørt fra staten,
har banken deres gått konkurs,
og FDIC har gått inn for å hjelpe til med avviklingen.
Den gode nyheten er at FDIC har inngått en avtale
med en overtakende institusjon om å overta alle innskudd
og så godt som alle aktiva i institusjonen.
Banken åpner som vanlig mandag morgen,
bare under et nytt navn.
Det bli mye arbeid å gjøre sammen,
og vi er takknemlige for samarbeidet.
Og nå vil jeg introdusere dere for
den overtakende banken. Takk.
Ganske bra.
-Takk. -Føltes det ubekvemt eller uvanlig?
Det føltes litt ubekvemt
fordi vanligvis når jeg snakker til en gruppe,
ler de på slutten av en setning, men i dette tilfellet
er det mange bekymrede ansikter.
-Ja. -Hvordan er det for deg?
Man blir vant til å vite at vi er der
for å forsikre dem om at de forstår hva som har skjedd
og lede dem gjennom det.
Vi har tatt hånd om alt dette på forhånd
slik at det er en ikke-begivenhet.
Det er det vi streber etter.
En ikke-begivenhet. Som, hvis jeg er kunde i denne banken
og på fredag, lørdag, søndag fungerer debetkortet mitt fortsatt.
Neste uke får jeg en e-post som sier:
"Banken din har et nytt navn," og jeg sier: "Hvem bryr seg,
et standardbrev fra min… samma det."
-Og livet mitt bare fortsetter. -Ja!
Jeg opplever ingen forstyrrelser fordi dere er der.
-Ja. -Ja. Fantastisk.
Tusen takk, Tyler.
-OK, ha en god dag. -Takk du også.
Hvor utrolig er dette?
Jeg vet ikke med deg,
Jeg tror dette er et av de mest effektive statlige tiltak gjennom tidene.
Folkene ved FDIC har nøytralisert trusselen om bankkonkurs så grundig,
ikke bare skader de ikke pengene våre, vi hører ikke engang om dem lenger.
Uten tilliten de skaper,
ville økonomien vår bokstavelig talt slutte å fungere.
Men vent litt,
bankkonkurs er bare én dårlig ting som kan skje med pengene våre.
Hva gjør staten
for å beskytte oss mot alle andre økonomiske katastrofer som truer oss?
Dette programmet skulle komme ut for et år siden.
Men kan du gjette hvilken verdensendrende begivenhet som skjedde
en uke etter at vi åpnet forfatterrommet vårt?
Nei, jeg snakker ikke om utgivelsen av Animal Crossing: New Horizons.
Selv om det også stoppet meg fra å jobbe i over et år.
Nei, Covid-19 rammet.
Og som så mange bedrifter over hele landet,
ble vi tvunget til å stenge ned. Det var en skremmende tid.
Millioner av amerikanere var uten arbeid, aksjemarkedet stupte,
og billioner av dollar forsvant ut av økonomien
raskere enn Quibi forsvant fra telefonene våre.
Det var en tid da alle fra artister til direktører
så til staten for hjelp.
Så hva gjorde de?
STENGT PGA. COVID
De fikk det til å regne. Trillioner av dollar i arbeidsledighet,
stimulanssjekker, lån til småbedrifter og skattelettelser for bedrifter.
Denne nødstilførselen av kontanter stabiliserte økonomien,
men, mens jeg så på CNBC, lurte jeg på:
"Først av alt, når starter Shark Tank- reprisene? Denne dritten er kjedelig."
Men enda viktigere, hvor kommer alle disse redningspengene fra,
og hvem drar egentlig nytte av det? Vi, folket, eller milliardærene?
Vel, svarene på disse spørsmålene kan forbløffe deg.
EN MAGISK KVELD MED THE FED
Folkens, jeg heter Penn Jillette, dette er min partner Teller.
Du kan føle deg lamslått, forvirret, og bedratt av statens redningsaksjoner,
men de har ikke lurt oss.
Vi er her for å vise deg hvordan magien fungerer.
Teller her vil spille rollen som staten,
og disse stablene med gode gamle amerikanske dollar,
de er pengene som strømmer gjennom økonomien.
Glade mennesker som kjøper dagligvarer, tar opp banklån
og satser alt på spill. Men vent litt.
Når det er en økonomisk krasj, blir folk redde.
All den aktiviteten stopper,
og billioner av dollar forsvinner bokstavelig talt fra sirkulasjonen.
Å, panikk, ulykke, hjulene til finans stopper opp.
Ingen kjøper frappuccino
og Ford F-150 lenger.
For å redde kapitalismen, må staten sprøyte inn penger
i systemet for å få økonomien til å flyte igjen.
Så vi trenger en frivillig til å skaffe oss litt kontanter.
Ikke vær gjerrige.
Dere har råd til å se oss så vi vet at dere ruller i det.
Åh, meg! Ta mine penger.
OK, Mr. Pengekoffert, siden du er så søkkrik,
kan ikke du være banken?
Og Teller her, er den amerikanske statskassen.
Nå trenger onkel Sam 2,2 billioner dollar
for å stimulere økonomien.
Så han gjør det han gjør, hver gang han behøver penger å bruke.
Han låner det fra investorer, andre land og fra deg, banken.
Wow! Det er er ikke lite du har der.
Overkompenserer du for noe?
Nei, ikke svar på det.
Staten tar de lånte pengene og bruker dem på arbeidsledighet,
redningsaksjoner og andre stimulanser for å få økonomien i gang igjen.
Til gjengjeld får banken en statsobligasjon,
som bare er en fancy, tullete måte å si: "jeg skylder deg."
Det er det samme med andre banker og selskaper som går dypere inn i gjeld
enn en høyskoleutdannet.
Hvem andre vil låne onkel Sam et par hundre milliarder?
Hvorfor går alle med på dette?
Å, det gjør de alltid.
Selskaper og andre land låner penger til staten vår
fordi vi er en supermakt.
Den største, verste jævelen i verden!
Og det gjør oss til et sikkert valg.
Den amerikanske staten er litt som Lannisterne,
vi betaler alltid gjelden vår
og starter mange unødvendige kriger.
OK, jeg vet at staten låner hele tiden,
men i en krise låner vi så mye på en gang.
Jeg mener to billioner i gjeld på toppen av det vi vanligvis bruker?
Virker det ikke gale?
Derfor har vi enda et triks i ermet
i tilfelle bankene blir nervøse.
Den heter "The Fed." Nå, hvis du husker, ga vi alle dere banker
en hel haug med statsobligasjoner som gjeldsbevis, ikke sant?
Hvorfor ikke sjekke dem ut nå?
Hva?
Ja. Staten har tilbakebetalt alle dine gjeldsbevis.
Nå kan du ta boliglån, investere i bedrifter
og gi direktørene dine noen store fete bonuser.
Men hvor kom alle disse pengene fra?
Vel, det ville ikke vært et Penn og Teller-show
hvis vi ikke avslørte hvordan trikset er gjort.
FED i samarbeid med staten
skriver ganske enkelt inn et par tall på en datamaskin
og legger til noen nuller til bankens saldo.
Hva? Så de skaper penger ut av ingenting?
Det stemmer. Staten kontrollerer bokstavelig
talt hvor mye penger som fins, som gir den, alene,
makten til å redde økonomien ut av en krise.
Og det fungerer bare fordi bankene stoler på at staten
alltid betaler tilbake gjelden.
OK, det er utrolig. Men jeg…
Nei. Det var alt.
Jeg er Penn Jillette med partner, Teller, er vi Penn & Teller.
Og hvem enn du er, av scenen. Kom deg av scenen vår!
OkK, vent litt. Kult trylletriks, men
hva skjer hvis du ikke er en bank?
OK, ja, de store milliardærene på Wall Street
stoler på at staten støtter dem i en krise,
men kan mannen i gata stole på at staten redder oss
når pengene går skeis?
Hei, Adam.
Hei Sandra. Hei Claudia. Tusen takk for dette.
-Bare hyggelig. -Det er så fint her.
-Åh, takk. -Takk.
Så hva er alt dette?
Så vi hadde en barnehage som vi måtte stenge.
Dette er oss fire. Dette er min far, her er jeg, og Claudia.
Og så er dette broren vår da vi åpnet barnehagen.
-Den store åpningen. -Ja.
OK, vent, jeg har alltid lurt på…
For en åpning, hvor får man tak i den store saksen?
Det er klart at alle bedrifter hadde problem under COVID.
Fortell meg om deres historie.
Så vi hadde en kapasitet på 55 barn, i alderen
seks uker til fem år.
De fleste av foreldrene var leger på legevakten,
eller de jobber mot publikum i supermarkedet.
Vi hadde barn fra samfunnskritiske arbeidere.
Dere er samfunnskritiske for de samfunnskritiske.
-Ja. -Nøyaktig.
Og så vi prøvde å finne ut,
kan våre ansatte komme tilbake? Er det trygt for oss å komme tilbake?
Der var ansatte som ikke kom tilbake.
Der var fire eller fem barn som kom tilbake.
-Det var rotete. -Wow!
Så det høres ut som en vanskelig situasjon for dere økonomisk.
Vi prøvde å lage en plan, for å klare oss, og…
det var årsdagen for vår mors bortgang,
-som allerede er en mørk dag. -Å, wow, ja.
Søsteren min ringer, og sier, "Jeg gjorde regnskapet en gang til
og… vi kan ikke,"
og vi visste at det ikke bare påvirket
oss eller barna…
barna våre som mistet omsorgen.
Ansatte mister inntekten.
Men det var en haug med store lovforslag signert,
-ikke sant? -Stemmer.
Og en stor del av det var OPS-lånene
som var lån for lønnssikring,
slik at bedrifter som dere,
-skulle slippe å si opp ansatte. -Nettopp!
-Fikk dere et slikt lån? -Det gjorde vi, men
det var seks tusen dollar,
-OK. -og det var det vi fikk.
-Punktum. -Ja.
Hvis du hadde seks ansatte, er det ikke en gang en måned med lønn.
Nei, men det andre og tredje OPS-lånet ble vi nektet.
-Og det var… -Hva, hvorfor ble dere nektet?
-Det sa de aldri! -Nei, de sa det aldri.
Hvorfor det?
Fordi vi bare er en bitteliten barnehage som drives av to kvinner,
-liksom, vi roper ikke høyt nok, så… -Mhm.
-Det er virkelig fucked up. -Ja.
-Ja! Jeg er enig. -Det synes jeg også!
Noen sjanse for at vi kan gå og se?
-Ja, selvfølgelig. -Ja?
Jeg vil gjerne kikke innom det lille gule huset igjen.
Første gang jeg er tilbake.
-Rett over veggen? -Ja.
Jeg har faktisk ikke tilgang.
Kanskje produksjonsteamet kan hjelpe oss med en stige eller noe?
Rått. Takk, Kendall.
Herregud, dette er så søtt.
Det ser så trist ut.
Normalt ville barna mine vært her ute og lekt og bråkt.
Ble tvungen til å ta hva jeg kunne og gå.
Samfunnet trenger virkelig et sted som dette
med noen som tar seg av det, og elsker det, like mye som oss.
Ja. Dere gir så mye støtte til samfunnet,
men når krisen kommer,
og staten setter opp dette store sikkerhetsnettet,
er det som om hullene er for store og dere er for små,
-og dere faller gjennom. -Rett igjennom.
Om du kunne lagt et system
som ville ha støttet dere,
hvordan ville det ha sett ut?
For meg, ville det handlet om å ha en stemme.
Eller å ha noen du kan ringe.
-En bitteliten bedriftsadministrasjon -Ja, definitivt.
-som er der for å tjene deg. -Nettopp.
En bitteliten bedriftsadministrasjon!
Sandra, tusen takk for at du fortalte meg historien din. Jeg kan ikke takke deg nok.
Takk for at jeg fikk dele min bitte lille virksomhet.
Ja. Kan jeg gi deg en klem?
-Of course! Thank you. -Thank you so much.
-OK. -OK. Ha det.
Sandras historie gjør meg så sint, og hun er ikke alene.
Hvor mange av dere kjenner en Sandra?
Hvor mange av dere var en Sandra?
Ventende på en livline som aldri kom?
Hvordan er det mulig at staten kan få penger til å regne ned fra himmelen,
samtidig som den mislykkes gang på gang, for å sikre at noe
havner hos de som trenger det mest.
Vel, vi kikket på saken, og svaret kommer ikke til å gjøre deg mindre sint.
Se, i dette landet har vi to radikalt forskjellige systemer
for å distribuere statlige redningsmidler;
ett for de rike, og ett for alle andre.
Banker og store selskaper har en direkte, effektiv linje til statens kontanter.
For dem er det litt som å fly på første klasse.
Denne resesjonen er så deprimerende, trenger en billett til Pengeby.
Selvfølgelig, hvordan vil du betale?
Jeg har utstedt disse gjeldsbrevene.
Som du vet, er en fancy, tullete måte å si: "Jeg skylder deg."
Strålende.
Vi i FED vil gjerne kjøpe disse fra deg.
Èn billett til Pengeby.
Og nyt vår gratis rosé med lav rente.
Vi håper å redde deg igjen snart.
Takker.
Men vi andre kan ikke utstede gjeldsbrev,
så vi har ikke tilgang til den slags hjelp.
Vi må holde oss til økonomiklasse,
Restauranten min har slitt veldig siden nedstengingen.
Kan jeg få en billett til Pengeby?
Jeg vet ikke, kan du utstede gjeldsbrev?
Nei, jeg… Hva er det?
Jeg er redd du må vente der borte.
Egentlig er økonomiklasse for snilt. Det er mer som å fly standby på julaften.
Det statlige byrået som distribuerte COVID-19-hjelpemidler til små bedrifter
kalles småbedrifts-administrasjonen.
But they themselves are so small,
Men selv er de så små at de måtte outsource jobben til bankene.
Neste!
Vær så snill, jeg må til Pengeby. Jeg har en familie og ti ansatte.
Å, absolutt. Bare gå i køen, jeg hjelper deg gjerne.
Så snart jeg får min andel.
Det er virkelig. Under SBAs COVID-19-lånsprogram
fikk bankene faktisk lov til å gjøre en prosentandel av hvert lån,
og et smutthull i loven tillot selv store bedrifter,
som restaurantkjeder, å kvalifisere seg.
Her er et lån til deg, Mr. P.F. Chang, og en til deg, Ruths,
og til vennen din, Chris.
Hope your little steakhouse empire survives.
Hva i helsikke?
Å, vi innså at vi kunne tjene mer penger
ved å gi noen få store lån til store bedrifter
i motsetning til mange små lån til mindre bedrifter.
Så det er det vi går for. Neste!
Og det kan forklare hvorfor, i de fleste store byer,
bedrifter i overveiende hvite områder
mottok lån i mye større grad enn de i områder med fargede.
Men vet dere, all oppmerksomheten som små bedrifter fikk under pandemien,
vet dere hvem som virkelig ble kjørt i grøfta? Den enkelte arbeider.
Fordi hjelpen deres ble delt ut gjennom arbeidsledighetssystemet,
og det var mer som… den verste bussturen du noen gang har vært på.
Hvis du noen gang har vært på ledighetstrygd i Amerika,
trenger du ikke meg for å fortelle deg at det er håpløst.
Det er et falleferdig, lappeteppeprogram som hver stat administrerer forskjellig.
Og mange av dem har underfinansiert arbeidsledighetssystemene sine i årevis.
OK, kjære alle.
Jeg har ikke massevis av hjelp her i dag,
så det får bare ta tid, jeg kommer til dere én om gangen.
Nå, hvem var her først?
Så da en bølge uten like av arbeidsløshet rammet i 2020,
hadde ikke systemet på langt nær nok kapasitet
til å behandle tsunamien av krav.
Åh, søren klype!
De gir meg ikke en blyantspisser, så jeg må kvesse for hånd.
Derfor var bare det å søke om arbeidsledighet under pandemien
et byråkratisk mareritt.
Amerikanere i nød ble holdt på vent i timevis
og tvunget til å vente flere måneder før hjelpen kom.
Mens de største bedriftene i Amerika slappet av på førsteklasse.
Jeg kan ikke tro at jeg er sliten, jeg sov så mye på flyet.
BESØK VAKRE PENGEBY
Da COVID-19 stengte oss ned,
fikk produksjonsselskapet mitt et OPS-lån, akkurat som Sandra,
men selv om arbeidet vårt ikke er like samfunnskritisk… Sandra seg av barn.
Jeg gjør pennevitser.
Vi fikk mer hjelp raskere enn henne
bare fordi vi har en mer fancy regnskapsfører i en større bank.
Jeg hadde mer, så jeg fikk mer.
Det er med trynet ned, rompa opp baklengs.
Men hele systemet er rigget på den måten.
Er det rart at så mange amerikanere har sluttet å stole på det?
Å, eh, limonadejente, hva skjedde?
Jeg gir meg, gamleveteran. Fikk aldri mitt OPS-lån,
og ingen vil bruke støtten sin på limonade.
Jeg får vel jobbe for Amazon og få betalt i gavekort.
Limonadejente, nei.
Vårt finansielle system og staten er avhengig av vår tillit.
Hvis vi ikke stoler på at pengene våre er trygge i banken,
hvis vi ikke stoler på at staten støtter oss i en krise,
hvis vi ikke stoler på at denne biten med blekk og papir faktisk er verdt en dollar,
kollapser det.
Og det er det vi risikerer
når staten ikke klarer å leve opp til løftene sine.
Det viser seg at økonomien vår og staten vår
ligner mye på Tingeling.
Hvis vi ikke tror på dem, forsvinner de.
Men det trenger det ikke.
Et bedre system er mulig,
og staten kan lage et hvis den prøver.
Jeg mener, dette er de samme folka som grunnla FDIC,
som forutsier rutene til orkaner,
som sendte en mann til månen.
Mens vi er inne på det…
BASERT PÅ BOKEN " THE FIFTH RISK" AV MICHAEL LEWIS
Oversettelse av undertekst av: Vegar Dueland