EN NETFLIX-SERIE
SÆSONAFSLUTNING
For at være ærlig,
så er der som TV-vært
en forventning om, at man udstråler autoritet.
Stille et tungt spørgsmål, og så sende til din stue
eller dit toilet, imens du er på mobilen,
og så levere et endeligt svar i løbet af 27 til 34 minutter.
Hvad end algoritmen foretrækker.
Men med det her emne,
jo mere jeg lærer om regeringen, desto flere spørgsmål har jeg.
Den indlysende morale ville være,
"Vi er alle en del af regeringen. Så hvis det ikke fungerer,
så hjælp til, brug din stemme, og hjælp med at gøre den bedre!"
Og det tror jeg på.
For det meste.
Men nogle gange tænker jeg på, om det måske er
lidt noget pis.
I vores afsnit om penge,
talte vi om, at regeringen skal hjælpe almindelige amerikanere,
i stedet for kun at hjælpe store virksomheder.
Men helt ærligt,
befolkningen har råbt op om det siden i hvert fald 2008.
I vores afsnit om vejret,
prøvede vi at afsløre de strukturelle problemer, der gør FEMA ineffektiv,
men vil den afsløring ændre noget som helst?
Jeg har vidst, at FEMA var en rodebutik
lige siden orkanen Andrew ramte Florida i 1992,
og min bedstemor ikke havde rent vand i en uge.
Min bedstemor sked i en spand på grund af FEMA!
Vi var rasende over det dengang, og vi er rasende over det nu,
men FEMA gør stadig sit værste.
Hvad med den faktiske skade, vores regering forårsager?
Ved du, hvad vi ikke engang har talt om i dette program endnu?
Det faktum at, hver dag, lige nu,
bliver amerikanere såret eller dræbt
af det retssystem, som burde beskytte os,
og stadig, efter flere årtiers protester…
SKAL JEG VIRKELIG DEMONSTRERE IGEN
STOP RACISME
Ingen retfærdighed! Ingen fred!
…har meget lidt ændret sig.
Jeg ved, det er min regering, og jeg må hjælpe til.
Derfor har jeg stemt, jeg har demonstreret,
jeg har tweetet og hashtagget og sendt så mange e-mails til min senator,
at de i sidste uge bad om at framelde sig.
FRAMELDING STOP MED AT SKRIVE TIL OS.
Og det lader ikke til at virke.
Så det, jeg gerne vil vide, er,
hvordan kan vi lave om på staten, når den er så stor,
og vi er så små?
Hvordan skal vi kunne håbe på, at tingene faktisk kan ændre sig?
Vent. Håb, forandring, var der ikke nogen som…
Selvfølgelig!
Hvordan får jeg fat i Gerald Ford?
Hvad laver du her? Klokken er et om natten.
Wow. Sidder du stadig med skattepapirerne?
Jeg er næsten færdig.
Jeg mangler bare W-2'ere, nogle 10-99'ere.
Jeg udfyldte den her med grønt blæk, så jeg må starte forfra.
Undskyld, jeg siger det, men hvis du ikke tjener penge på paddleboarding,
så er det en hobby, ikke en forretning.
Secret Service! Indtrænger!
Okay, bare få revisoren ind, hvis du vil.
Jeg har faktisk kæmpet med noget.
Måske kan vi tale om det.
Okay. Men jeg vil have en snack. Kan du lide peanutbutter?
Ja.
Jeg er meget pertentlig med, hvordan man laver peanutbutter-sandwicher.
Laver du tit dine egne sandwicher?
Nej.
Det er meget præcist.
Man må komme ud i hvert hjørne.
Når du skærer, er det vandret, diagonalt eller…
Man skal have mest mulig overflade, så diagonalt er bedst.
Okay. Du skærer ikke skorpen af, vel?
-Nej! Aldrig! Hvad snakker du om? -Jeg siger det bare.
-Laver du sjov? -Se nu der.
Det er en ret
-velbygget sandwich. -Okay, hvorfor er jeg…
Jeg sviner, og du klarer dig strålende.
-Ja. -Har du en serviet? Undskyld.
Se på dig, mand.
Du har puttet for meget syltetøj på.
-Sådan. -Tak.
-Sæt dig ned. Vent lidt. -Super.
Michelle bliver rigtig sur, når jeg…
Den skal på igen.
…lille lukke-dims.
Okay, hvordan gik det hele så?
-Med programmet? -Ja.
Jeg skal være ærlig og sige, vi har fundet mange tilfælde,
hvor staten forbedrer vores liv, redder vores liv.
Vi har også set flere tilfælde,
hvor den arbejder for andre interesser
end det amerikanske folk, eller endda skader folk.
Okay.
Hvordan skal vi kunne føle os repræsenteret af sådan en regering?
Hør, først og fremmest
skal vi minde os selv om, at det er en menneskeskabt instans
som alt andet, så der vil blive begået fejl,
der vil være folk, der gør ting af de forkerte grunde.
Den anden ting med regeringen er,
det er et krydstogtskib, ikke en speedbåd.
Så hvis man skal ændre retning i forhold til noget,
så vil det tage tid.
Men der er også problemer, vi har snakket om i programmet, som
folket har krævet løst i meget lang tid.
Retssikkerhed, politivold. Det er svært at leve med.
"Forandring tager tid."
Jeg har hørt det før.
Jeg har hørt det, og jeg tror på det. Men nogle gange
er jeg stadig frustreret.
Har du det nogensinde sådan?
Selvfølgelig er du frustreret, det bør du være.
Grunden til, det bliver bedre, er fordi folk er utålmodige.
Vi må bare ikke blive kyniske
og sige, "Det har ikke ændret sig så hurtigt, som det burde,
så vi kan ikke gøre noget."
Fordi hver gang vi stemmer
og vælger folk, der er mere lydhøre,
så er der en mulighed for at skabe forandring,
og typisk er det ikke 100 procent af det, vi vil have.
Men ved du hvad? Hvis vi gør det ti procent bedre…
Ja, men ti procent er ikke nok for klimaforandringerne.
Da du stillede op i 2008, var du forandringens mand.
-Jeg var… -Den håbefulde forandringens mand.
Dit valgsprog var ikke,
"Hey, hvis vi gør det ti procent bedre," vel? Jeg siger ikke…
-Nej. -Jeg forstår. Når først man er…
Det er helt rimeligt.
Jeg forestiller mig dig i Det Hvide Hus,
"Det er ret fucked op, ikke?
Det her er fucked op. Det, den afdeling gør, er fucked op."
Og alligevel så vi ingen forandring, selvom det, i min levetid,
var den største bevægelse for forandring, vi har set i det her land.
Men Mitch McConnell blev også valgt.
Ikke?
Fordi landet er et stort, mangfoldigt, kompliceret sted.
Her er det, vi må huske.
Det er lavet til
-at være svært at ændre landet. -Ja.
Jeg kan garantere, at ingen præsident
er blevet valgt, som ikke på et tidspunkt tænker,
"De gør mig konge for en dag,
og jeg kan bare udstede mine påbud."
Vi vil ikke have, at et almægtigt, alvidende
individ eller en lille gruppe individer
kan træffe beslutninger for alle.
-Okay. -Så vi fordeler magten.
Hvilket betyder, at ting går langsommere,
og at folk må gå på kompromis.
Alternativet er, at vi melder os ud.
Det er der, de egoistiske, de grådige, de onde
fylder tomrummet.
Jeg siger dig,
de stortrives i den type miljø.
Jeg læste din bog. Du fandt ikke på det, vel?
Du skriver, at aktivister
ville måske have mig til at gå efter en offentlig løsning
-eller en enkelt-betaler. -Ja.
Men når man sidder i stolen, er der begrænsninger.
-Ja. -Og det forstår jeg.
Men noget i mig spørger altid,
"Hvorfor skal vi acceptere de begrænsninger?"
Du startede din karriere som aktivist.
Ja.
Aktivister er frie til at være kompromisløse.
Er der en del af dig, der fortryder
at du gik over i politik fremfor aktivisme,
på grund af den manglende frihed for politikere?
Helt klart.
Vi har alle en indre stemme,
som bare gerne vil fortælle vores sandhed.
I enhver bevægelse, kommer der et tidspunkt
hvor man må indse, at alle ikke er enige med dig,
og man må navigere det område imellem verden, som den er,
og verden, som den burde være.
Det er, hvor man bor, hvis man vil have noget gjort,
uanset om vi er aktivister eller politikere.
Det er sandt, at man har forskellige roller.
Jeg sidder her som en komiker,
og jeg har opdaget et problem.
Jeg råber om det på landsdækkende TV, så alle kan høre det.
Hvordan begynder vi at løse det,
-når det er så stort? -Du må
finde det, du brænder for, det, du bliver vred over,
det, der frustrerer dig, og så må du finde ligesindede borgere
og begynde at ændre det.
Du må minde dig selv om,
at regeringen ikke kun er den føderale regering.
Regeringen er staternes administration og byernes administration,
og county-administration.
Der bliver truffet rigtig mange beslutninger,
som ikke træffes af præsidenten.
De træffes af nogen, som er valgt af måske
tusind eller ti tusind vælgere.
Det er ret logisk, nu du siger det.
Mange tak.
-Skal vi spise vores sandwicher nu? -Kom.
-Hvor er det lækkert. -Min er frygtelig.
-Tak for sandwichen. -Hvad er der galt?
Hav en god dag. Tak for din tid.
Held og lykke med skatten.
Vi ses.
Kan peanutbutter blive dårligt? Jeg forstår det ikke.
Jeg har brugt hele denne serie på at understrege,
hvor vigtig, den føderale regering er.
Og det er den, men den er også stor og modstandsdygtig overfor forandring.
Men der er en anden type regering,
som du og jeg kan have meget større indflydelse på.
Den har stor magt over hvert aspekt
af vores dagligdag.
Jeg åbner hermed dette byrådsmøde.
Jeg vil gerne have noteret,
at vi har overgået vores rekord på to fremmødte.
Jeg ved, det ikke virker imponerende.
Men faktisk har lokale politikere rigtig meget magt.
Første punkt, vandet, du drikker.
De, der stemmer for at skifte fra grundvand til flodvand for at spare.
RÅDSFORMAND
Hvad i…
Punkt to, vejene, du kører på.
De, der stemmer for at sænke budgettet til infrastruktur.
Helt ærligt, hvem er ansvarlig for det her?
Punkt tre, hvilke bygninger, der bygges.
De, der stemmer for at erstatte boliger med et indkøbscenter.
Den er gabt ind.
Kommerciel tilladelse.
Okay! Jeg må begynde at gå til de møder!
Lige om lidt, jeg er faktisk sulten.
Men det stopper ikke der.
Nogle lokalpolitikere har enorme mængder magt.
For eksempel rådet for Clark County i Nevada.
Jeg og mine seks ukendte kollegaer holder opsyn med hele Las Vegas' centrum.
I 2019 genererede vores countys kasinoer 22 milliarder dollars i indtægt.
Det gør os små nuller til de mest magtfulde politikere
i staten Nevada.
Det er min fornøjelse at fortælle dig, at din nye casino-tilladelse er…
godkendt!
Sådan der. Systemet virker, folkens.
Nogle lokale embedsmænd har så megen magt,
at det påvirker hele verden.
Som os, Texas' Jernbanekommission.
Men jeg er ikke en jernbanemand, jeg er en oliemand!
På trods af navnet,
holder vi tre opsyn med Texas' enorme
olie- og naturgasindustri.
Den udgør omkring fem procent af hele verdens råolieproduktion.
Lad os se,
burde vi skrue ned for boringerne og kæmpe imod klimaforandringer?
Nej.
RÅDSFORMAND
Hvor vildt er det?
Dette er valgte politikere, som har enorme mængder magt.
Men de fleste af os ved ikke, at de findes.
Jeg kan nævne flere medlemmer af Red Sox-holdet fra 2004,
end jeg kan nævne byrådsmedlemmer i min egen by.
Jason Varitek er en fantastisk spiller, men han påvirker ikke mit liv.
Men disse embedsmænd
er årsagen til, og muligvis løsningen på, nogle af vores største problemer.
Især vores ødelagte og diskriminerende retssystem.
Hey. Hvad har du i posen?
-Hotwings. -Sagde du våben?
Nej. Det var jo slet ikke det, jeg sagde?
USA fængsler flere mennesker end noget andet land på Jorden.
Vi udgør kun fire procent af verdens befolkning,
men tæt på 20 procent af den fængslede befolkning.
Massefængsling i det omfang giver ingen mening.
Hvem er ansvarlig for det?
Det viser sig, at næsten 90 procent af de fængslede
sidder i stats- og lokalfængsler.
Det betyder, at den politiker, der er mest ansvarlig for massefængsling,
ikke er præsidenten eller din senator eller dit kongresmedlem.
Det er mig, din lokale distriktsadvokat.
I retssystemet,
har distriktsadvokater magt over, hvem, der bliver sigtet,
og hvad de bliver sigtet for.
Dette er deres historie.
ENHVERBY, USA, KLOKKEN 17:22
Knægten er 18 år gammel, førstegangsforseelse.
Vi kan sende ham i rådgivning med en advarsel
eller sigte ham og ødelægge hans straffeattest.
Du er distriktsadvokaten, det er op til dig.
Sikken et dilemma.
Det var for sjov. Nej, det var ej.
Mit valgløfte var at slå ned på kriminalitet,
STEM PÅ SMITH HUN ER SØD-DØMT
og det betyder, at den bedste måde at blive genvalgt
eller blive guvernør, som Far ønskede,
er at smide loven i hovedet på alle.
Se? Han er nervøs. Han er tydeligvis skyldig.
Jeg siger det rent ud, knægt.
Omkring 95 procent af straffesager
kommer aldrig i retten.
De bliver afsluttet med forlig.
Så distriktsadvokater som mig er både dommer og jury.
Du blev anklaget for
at røve en spiritusbutik med et farligt våben.
Men jeg var der ikke engang! Jeg købte hotwings!
Se? Jeg har sovs i ansigtet og det er stærkt.
Må jeg få en serviet eller…
Jeg synes, det ligner blod.
Du spiser dine ofre.
Hold nu op, du er dum.
Den mindste straf er 20 år.
Så du kan satse på en retssag med dit lille alibi,
eller du kan erklære dig skyldig
og indgå et forlig!
Syv år.
Det her er jo vanvittigt.
Forskere mener, at siden 90'erne
har en af de største drivkræfter bag massefængsling
været distriktsadvokatens ret til at pålægge hårde straffe.
Og vi vælgere har stemt på det.
Men det betyder også, at vi har muligheden for at ændre det,
bare ved at stemme anderledes til lokalvalgene.
Der er bare ét problem, at næsten ingen af os stemmer til dem.
Hvert fjerde år
får præsidentvalget enorme mængder opmærksomhed fra medierne,
imens lokalvalg næsten ikke får nogen.
Live fra Rutherford B. Hayes High School,
her er din lokalstation med dette års lokalvalgsdebat.
Godaften. Jeg er Madison, næstformand i journalistudvalget
og den eneste journalist i byen, efter Facebook dræbte lokalavisen.
Første spørgsmål, byrådsmedlem Appleton.
Hvorfor skal vælgerne stemme på dig?
Ærlig talt, så gør de fleste af dem ikke.
En frisk undersøgelse viser, at kun 15 procent af de stemmeberettigede
stemte til lokalvalgene, og fordi medierne næsten ikke dækker det,
så ved de fleste ingenting om os.
For eksempel har jeg en affære med min sekretærs hest,
og der har ikke engang været en blog om det.
Jeg ved det ikke. Stem på mig, fordi mit navn står øverst.
-Av. -Undskyld.
Hvorfor er jeg her egentlig? Mit valg er bare en formalitet.
Interessen i valgene er så lav,
at i byer med under en million borgere,
har valget om distriktsadvokat ofte kun én kandidat opstillet.
Så stem på mig som distriktsadvokat eller lad være.
Det er lige meget, jeg er det eneste valg.
Er vi færdige? Okay.
Sådan. Jeg smutter.
Hun er super.
Nu skal vi tale om de unge.
De unge er en vigtig del af vælgerne,
men vi dukker endnu sjældnere op til lokalvalgene end de nationale.
Hallo, er det tid til spørgsmål?
Ikke endnu. Jeg er…
Stik piben ind, Zoomer!
Folk over 65 har syv gange
større sandsynlighed for at stemme til lokalvalg end de under 35.
Så vores ønsker betyder mere end dine ønsker.
Vi vil have mindre rapmusik
og mere karamel.
Det skal vi nok sørge for, frue.
Så har vi ikke mere tid.
Valgstederne er åbne. Gå ud og stem. Og husk, E pluribus unum.
Hvor deprimerende er det lige?
Men der er en fordel.
Stemmeprocenten er så lav til disse valg, så vores stemmer vejer tungere.
Hvis ingen andre vil, så stemmer jeg bare på mig selv.
Hey, jeg har vundet!
Jeg kan godt forstå det,
lokalpolitik er forvirrende og kedeligt,
og at følge med kræver tid og ressourcer,
som mange mennesker ikke har.
Det er svært at interessere sig for.
Men hvad ville der ske, hvis vi gjorde?
Hvordan ville vores byer og vores land ændre sig,
hvis vi begyndte at deltage i det system,
som magthaverne regner med, at vi ignorerer?
Jeg tror på, vi vil vinde!
RECLAIM PHILADELPHIA VÆLGER-AKTION
-Hej, jeg er Adam. -Hej, Adam, hvordan går det?
Rick Krajewski, statsrepræsentant for det 188. distrikt i Philadelphia.
Nikil Saval, jeg er senator for det første distrikt,
som er bymidten og sydlige Philadelphia.
Nikil er medstifter, og jeg meldte mig tidligt ind
i Reclaim Philadelphia.
Blev foreningen stiftet for at få valgt en progressiv distriktsadvokat?
Var det grunden eller…
Mange af os kom fra Bernie Sanders' kampagne i Philadelphia i 2016,
og vi ville gerne etablere os lokalt.
-Ja. -Ja. Vi lavede analyser og spurgte,
"Hvilket valg kan vi fokusere på,
som har markant indflydelse på Philadelphia?"
Valget til distriktsadvokat.
Det her er den fattigste
og mest fængslede storby i landet.
Så hvis vi vil ud med et budskab, så er det vores mulighed.
For fire år siden
var jeg stolt af at være frivillig, banke på hundredvis af døre
og rekruttere mange flere til at banke på endnu flere tusinde
for distriktsadvokatkandidat Larry Krasner.
Fire år senere,
har vi og Krasner sammen flyttet bjerge.
Vi krævede begrænsninger på kontant-kaution,
at krigen mod stoffer sluttede, at politiet blev stillet til ansvar.
Og Larry Krasner har leveret.
I ændrede den by, I bor i.
Men ingen af jer er levebrødspolitikere, vel?
-Nu. -Indtil for nylig.
Ikke før I selv blev valgt,
men Ricky fortalte, du var programmør og…
Jeg var journalist.
Hvordan var det?
Jeg hoppede vist i armene på dig.
-Ja. -Ja, præcis.
Det var ikke bare, at vi vandt.
Vi fik dobbelt så mange som andenpladsen.
Så vi tævede dem jo.
Ja!
Vi smadrede dem, og det var bekræftende for os,
for det betød, at vi var inde på noget.
-Ja. -Det er helt vildt,
-og det giver dig håb. -Ja. Fantastisk.
Vi er klar over det arbejde, der kræves,
og de sidste fem årtiers ubrugelige, falske politikere…
-Kom så! -…I er blevet opsagt!
Vi kommer efter jer.
Halvdelen af denne folkemængde vil en dag stille op til valg.
Det er så inspirerende at se folk komme
og arbejde for denne forandring.
-Er det sådan du har det? -Helt klart.
Dette system, som folk kalder et ødelagt system,
er ikke ødelagt.
Det er bygget til at gøre det, det har gjort i alle disse år.
-Ja. -Alle disse årtier.
-At sætte vores folk i bur. -Ja.
Så vi skal bryde systemet ned,
og ved at gøre det,
kan vi indsætte de rigtige folk de rigtige steder.
-Ja. -Dem, der arbejder for os.
Folk, der arbejder for folket,
og med Guds vilje stiller jeg op.
-Du stiller op? -Ja.
Jeg stiller op, fordi vi har brug for folk som os.
Dem, der har oplevet det, jeg har, kan tale med mig.
-Hvad vil vi have? -Retfærdighed!
-Hvornår vil vi have det? -Nu!
-Hvad har vi brug for? -Retfærdighed!
-Hvornår har vi brug for det? -Nu!
Så få alle med ud, og lad os banke på nogen døre.
Fred!
Fortæl mig om at gå dør til dør, er det
sådan I arbejder? Hvorfor er det vigtigt?
Folk får meget politisk med posten, de ser TV,
alt det der, men at nå ud til dem…
Det handler ikke bare om ideologi, vi deler ikke alle samme ideologi,
men vi har fælles interesser, fælles historier.
Vi er fælles om at have børn i skoledistriktet.
Det er sådan, man når ud til folk,
og det er sådan, vi bevæger os ind i en større politisk kontekst.
Og det virker, det skaber forandring?
Du taler bare med naboerne?
Ja. Massevis af folk banker på tusindvis af døre
over flere måneder.
Det er transformerende i en storby.
Philly-paraden er her.
Det er noget, jeg elsker ved byen.
Satans!
-Hvad så? Hvordan er din cheesesteak? -Den er god.
-Er den? -Ja.
-Vil du spille basketball? -Ja, okay.
Jeg er ret dårlig, men…
Okay.
Det var tæt nok på.
-Må jeg spørge jer om noget? -Klart.
Jeg starter afsnittet med at spørge,
hvordan ændrer vi staten, når den er så stor,
og vi er så små?
Folk fokuserer på landsdækkende politik.
Det er klart, det er meget vigtigt.
Men de ting, man kan påvirke,
og de ting, der påvirker dig, er ofte lokale.
Den regering er mindre, det er os, den ser sådan her ud.
Og dette bølger ud over landet,
de lokale valg, de lokale forandringer.
Det er alt sammen på græsrodsniveau.
Det er definitionen af græsrodsarbejde.
Og det giver os mulighed for at tænke over,
hvad vi skal gøre på kongres-niveau,
på senat-niveau.
De er nødvendige for at kunne se helheden.
Utroligt. Fantastisk.
Tag et sidste skud.
Okay.
Hvordan ser det ud?
Du har styr på det. Husk buen.
-Buen! -Bue. Wow!
Jeg ramte selvfølgelig ikke. Det var et redigeringstrick.
Men hvor utrolige er de folk lige?
Reclaim har ikke bare hjulpet med at få valgt en ny distriktsadvokat,
som forbedrer retssystemet i deres by,
de har inspireret en national bevægelse, der gør det samme.
Inklusive hvor jeg bor, i Los Angeles.
Nej, det er ikke bare der, hvor man optager realityprogrammer.
Det er et rigtigt sted med rigtige problemer.
I 2020 blev jeg træt af
at gå op i national politik, som jeg så i nyhederne,
og jeg besluttede at koncentrere mig om mit lokalsamfund.
Jeg begyndte at ringe til kedelige byrådsmøder
for at kommentere som borger.
Jeg kom med i en gruppe om hjemløshed,
en sag, der betyder noget for mig,
og jeg blev frivillig for en byrådskandidat,
som lovede at kæmpe mod politivold, mangel på boliger
og klimaforandringer i vores by.
Da jeg så, at jeg kunne få indflydelse på, hvordan min by bliver styret,
indså jeg, at vi ikke er hjælpeløse.
Vi kan faktisk ændre meget, hvis vi starter i det små.
Ved du, hvad problemet er med ordet "regering"?
Det lyder så stort. Så massivt, så langt væk.
Men i virkeligheden er det herhjemme.
Og præcis som Soylent Green, så er den lavet af mennesker.
Mennesker, der står op hver dag og går på arbejde,
bare fordi det er deres arbejde.
Og det er et nødvendigt arbejde.
Folk, der går vanvittigt langt for at beskytte andre.
Folk, der aldrig holder op med at tjene deres samfund,
uanset hvor meget, systemet modarbejder dem.
Folk, der kaster sig ud i det og arbejder for at forbedre systemet.
Folk som os.
Folk som dig.
Mennesker er ikke perfekte.
Jeg er en idiot, og jeg er ikke den eneste.
Så vores regering er også langt fra perfekt.
Jeg har kæmpet med,
hvordan jeg skal opsummere det, jeg har lært igennem dette program.
Vores regering er magtfuld, demokratisk, omsorgsfuld, destruktiv,
diskriminerende og ondskabsfuld.
Den er alt på samme tid.
Fordi vi i befolkningen også er det.
Men en bedre verden er mulig, og i gode tider
er regeringen et værktøj, vi kan bruge sammen
for at lave en bedre verden til os selv og hinanden.
Hvis vi vælger at gøre det.
Og af den grund er den værd at kæmpe for.
Og færdig.
I det her program,
lavede vi sjov med, at jeg ikke kunne finde ud af min skat,
men det var bare skuespil.
I virkeligheden, er jeg god til det. Det kan du også blive.
Hvis du bruger værktøjerne på IRS.gov
De kan endda hjælpe dig gratis.
Ekspræsidenten ude.
Tekster af: Satine von Gersdorff