ПАРИЖ
Обичам да се разхождам в Париж.
Често разказвахме шеги с "чук-чук", помниш ли?
Милион шеги.
Безкрайно ми беше забавно, когато чуя: "Чук-чук. Кой е там?
Банана. Кой банан?
Чук-чук. Кой е там? Портокала. Кой портокал?
Пор от кал."
Беше ми адски смешно. - На децата ти също.
С баба проявявахте голямо търпение с вечното ми повтаряне на тази шега.
Привет. - Виж този колко е смел.
Нищо не може да го спре.
Главичката му изглежда заплашително.
Упражнявахме това движение на главата в школата за клоуни.
Назад-напред...
Напред-назад, напред-назад.
В кръг.
Пътувахме от Париж до Филаделфия,
за да се срещнем с някои от най-забавните и смели жени
и да открием неочакваните начини, по които смехът променя живота на жените.
Браво, г-жо Клинтън.
Викай ми Хилари.
Хилари, носът ти.
Мислех, че ще е... Нали разбирате?
Когато е засегнат "малкият", не губят време.
Трябва да сме на ниво. - Няма как.
ЖЕНИТЕ СЕ СМЕЯТ ПОСЛЕДНИ
НЮ ЙОРК
КЛУБ "КАРЪЛАЙНС"
Намасте, Ню Йорк!
Малко за мен. Имигрантка съм.
ЗАРНА ГАРГ
Дойдох в Америка с девет долара в джоба.
С 10 000 в банката, но с девет в джоба.
Няма да бъда хаплива.
ЯМАНИКА СОНДЪРС
Не затова съм тук. Дойдох само да си покажа тоалета.
От Джързи съм. В града има огромно разнообразие.
МЕЙСУН ЗАИД
33 000 италиански католици и шестима мюсюлмани - моята рода.
Те живеят в двата свята.
Трансжените знаят повече от нас, цисжените.
ЛОРИ КИЛМАРТИН
Знаят колко трябва да ни се плаща.
Когато жена се качи на сцената,
наблюденията ми са, че има мъже, които седят ето така.
Усеща се напрежение.
Затова казвам:
"Защо сте скръстили ръце? Не искате да пляскате ли? Добре".
Тогава ще се обърна настрани.
Когато жена излезе на сцената...
Една минута те зяпат невярващо.
Не те слушат, а се взират в теб.
Първата шега отива зян, защото се дивят, че си жена.
Много жени, дори за сценичното облекло...
Преди все ходех с блейзери, за да не ми се виждат гърдите
и жените в публиката да решат, че свалям мъжете им.
Да си кажат... - Всичко това, да.
Аз мисля за всичко това, а мъжете навличат каквото им падне.
Ако има време. - Тениска, омазана с горчица.
Когато аз започнах, имаше правило - по една жена в шоуто.
Странно е, че се познаваме. Има толкова жени комици.
Виждам ги по плакатите и си казвам: "Защо не се познаваме?".
Не ни е позволено.
Колко пъти сте работили в този клуб?
Чет нямат. - Поне двеста.
Леле майко!
Обичам, че майка ми още казва "леле майко".
Защо има малко "чук-чук" шеги за Америка?
Нямам представа.
Свободата не чука на вратата.
Хитроумно е, като се замисля.
Би ли правила стендъп комедия?
Имах по-различни преживявания с хумора от другите хора.
Като дете често бях обект на подигравки от професионални комици.
И на ужасни политически изказвания като на Ръш Лимбо.
Това е друго. Ръш Лимбо ни мразеше.
Мразеше всичко, за което се борехте с татко.
Лесно можех да си кажа, че това не се отнася за мен.
Но в съботното шоу,
когато се подиграха с мен, си казах: "Група сценаристи
са преценили, че това е добра идея".
Без да се замислят, че не бива да се подиграват на деца.
Казах си: "Не ми се струва забавно и правилно.
Зачерквам комедията".
Разбираемо е. - Аз постоянно се шегувам с деца.
Родители са се засягали.
Една жена се ядоса на моя шега за алергията от фъстъци.
Казах й: "Това е моята истина". За алергията от ядки.
Може да те е яд, но е моята истина.
Разсмя снимачния екип.
Какви комици харесваш?
Нямам отговор. - Ще те заведа в "Комеди Клъб".
Разбира се. Не знаех, че имам нужда.
Челси, знаеш ли какво става, ако прекалиш с чая в Париж?
Не. - Ставаш "пишател".
Много детинско. Не буквално.
ЧАЙНА "АЛИСА"
НЮ ЙОРК
Някои комици чрез хумора повдигат теми, които преди са били табу,
като това как функционира женското тяло.
Искам да опитам нов за мен чай.
Обичаш ли кофеин? - Много.
ЕЙМИ ШУМЪР
Моят личен фаворит е индийският чай. - Чудесно.
Аз искам чая на Алиса. - Страхотно.
Може ли кафе?
Майчице, как смееш? - Съжалявам.
Подкрепям те. - Благодаря, Кения.
Много се радвам да те видя.
Изглеждаш здрава и щастлива
след тежката ти битка с ендометриозата.
Искаме да говорим за комедията,
за това какво е да бъдеш комик и за твоя опит.
Но да не забравяме, че си жена.
И на сцената излизам с яйчниците си, така че темата си струва.
Не ги оставям до вратата.
Винаги съм имала ужасни болки при цикъл.
Повръщала съм от болка.
А просто ми казваха:
"Нормално е жените да ги боли, стегни се."
После твърдяха, че противозачатъчните помагали.
Все едно с лепенка да лекуваш...
Ендометриозата се установява трудно, освен при операция.
Имах и шега в тази връзка.
"Имам диагноза, какво да правя?"
"Съжалявам, не сме я проучили, защото се случва само на жени."
Но пък има дъвчаща виагра.
Така че... Да.
Когато е засегнат "малкият", не губят време.
Трудно се пият хапове.
Не искат мъжете да се задавят.
Има приятен вкус и се дъвче. Не е ли откачено?
ФИЛАДЕЛФИЯ
Здравей, Уанда.
Колко сме хубави!
УАНДА САЙКС
Г-жо държавен секретар? - Хилари.
Страхотно. - Виж й ризата.
Ако забравиш имената ни, пише ги тук.
Забавни са. - Като в "Лавърн и Шърли".
Супер. - Допадат ми.
Готови ли сте за боулинг? Изберете си топка.
Ти си носиш твоя? - Да, имам си.
Работата е сериозна. - Чудя се какво да си правя парите.
Обувките ми. - Какво?
Май сме тук под фалшив предлог.
Господи, Уанда.
Високо оценявам нещо, което ти направи -
да говориш за жените след менопаузата.
О, да. - Защото никой не говори за това.
Живееш в тялото си 40-50 години
и изведнъж губиш контрол над него. - Така е.
Коремът ти си има име. - Да, Естър Рол.
Естър Рол. Скъпа е за сърцето ти, знам. - Да, така е.
Това, което преживявах, ме накара да повдигна тази тема.
Осъзнах го, когато отидох на лекар
и се оплаках, че топлите вълни са нетърпими.
"Опитвам се да работя и трябва да спра да снимам,
защото се потя ужасно, дайте ми нещо."
А се оказа, че предписват ксанакс или нещо такова.
Това говори много за женското здравеопазване,
щом единственото, което им хрумва, е да ни подхвърлят успокоително.
Сякаш сме истерички. - Именно.
Като комик ти можеш да разпръснеш мрака и да заявиш:
"Ще говорим по тази тема". Така жените не се чувстват сами.
Продължавай в същия дух. - Ще продължа, защото още ме мъчи.
Да поиграем малко.
Измисли си име. - За боулинга?
Аз ще съм "Пръскачката". - "Бурята".
Обичам времето.
Аз ще съм "Шепот".
Тиха, но потенциално смъртоносна. - Добре, Шепот.
За теб имаме поднос "Лудия шапкар". - Страхотно, благодаря.
Благодаря, че носиш вкуснотии. - И сладкиши за вас.
Колко са големи! Трябва да ги забранят.
Подръж го. - Щом съм го пипала, сигурно е за мен?
Когато казах, че ще се срещна с теб днес, реакцията беше:
"Възхищавам й се, че толкова искрено говори за трудностите в бременността".
Във филмите жената си прави тест,
а после боядисва хамбар в гащеризон,
смее се щастливо и толкова.
Моята бременност обаче беше жив ад.
Помощ.
Обожавам да съм бременна.
Отврат.
Никой не чува жените. Серина Уилямс е щяла да умре при раждане.
Няма ли да се вслушате поне в нея?
И няма край.
Не е за вярване, че трябва да протестираме за репродуктивните си права.
Направо не е истина.
Има възрастни жени, които ходят по протестите с лозунги:
"Бях тук през 70-те".
Мислех, че въпросът е приключен.
Гледам някакъв як мъжага...
УПИ ГОЛДБЪРГ
...с лозунг "Спрете абортите".
Викам му: "Ти кога за последно беше бременен?".
Като малка обичах Упи...
Има хора със странен пъп.
И Гилда...
ГИЛДА РАДНЪР
Като дупка, набръчкан или с топче като дръжка на врата.
Воала!
И Джоун.
Ако имате малки гърди...
ДЖОУН РИВЪРС
...това е специален повдигащ сутиен.
Избутва оттук нагоре.
Избутва, избутва...
Цялата кожа се повдига нагоре. Пъпът ми идва тук.
Маргарет Чо ми повлия изключително много.
Не е позволено да казвам "вагина"...
МАРГАРЕТ ЧО
...защото не използвам моята.
Иска ли я някой?
Може да слагате книги в нея.
Или да садите цветя.
Мамчето Мейбли.
ДЖАКИ МЕЙБЛИ-МАМЧЕТО
Мамчето Мейбли.
С пеньоар, без зъби и с кърпа на главата.
Изпълнението на тази чернокожа жена се е запечатало в ума ми.
"Помни, че съм ти направил услуга.
Дадох ти името си."
"Аз пък мога да те наричам как ли не!"
От 5-годишна исках да играя в "Многопрофилна болница"
като повечето мюсюлманки в Джързи.
Холивуд отбягва хората с увреждания.
Хора като мен видях в стендъп комедията,
специално Ричард Прайър.
И си рекох: "Ще се запиша на курс за комици,
ще стана звезда и ще ме дават по телевизията".
Нека бъдем честни, ако това стигне до телевизията, ще ми е за пръв път.
Бурни аплодисменти за Мейсун!
МЕЛИСА РИЧ
За тези, които не ме познават, не съм пияна.
За разлика от доктора, който ме е изродил. Мозъкът ми е увреден, но нищо.
Имам 99 проблема и парализата е само един от тях.
Ще спечеля златен медал по онеправдаване.
Аз съм палестинка, мюсюлманка, цветнокожа жена.
Освен това съм разведена, имам увреждане
и... готови ли сте?
И съм от Джързи.
Ричард Прайър имаше много мръсна уста.
Питах се доколко мога да говоря мръсотии на сцената.
Мюсюлманка, която разказва шеги за Дева Мария.
В началото не осъзнавах,
че гледат на хората с увреждания като на безполови деца.
И когато говорех за секс на сцената, хората ахваха:
"Мюсюлманка говори за секс!
При това мюсюлманка с увреждане!".
Това ги изумяваше.
Необвързани хора, никой не ви предупреждава за факта,
че навиците на половинката ви бързо стават дразнещи.
Навикът му, който накрая ме докарваше до лудост,
беше, че постоянно диша.
Вдишва, издишва, вдишва, издишва.
Виках му: "Поспри за пет минути!
Аз пробвах при раждането си и нищо ми няма".
Обожавам тези стари магазинчета.
Знаеш ли, в този магазин за сирене е станала ужасна експлозия.
Откъде знаеш? - Бил е "сирнат" до основи.
Трябва ли да се смея? Не беше смешно.
Но с Челси не сме в Париж само за да си разказваме вицове.
Париж е дом на клоунадата.
Дойдохме да се запознаем с маестрото Филип Голие.
Филип обучава клоуни от над 50 г.
Сред учениците му са Ема Томпсън и Саша Барън Коен.
Беше трагично.
Никой не се смееше.
Трагично.
Филип, как от род на фармацевти
се появи един от най-големите майстори на клоунадата?
Никой не знае защо се пръква някой идиот...
ФИЛИП ГОЛИЕ
...в рода. - И това си ти?
Да. - Не!
НАТАЛИ ПАЛАМИДЕС АКТРИСА
Бях лошо момче.
Лошо момче.
Добре е да се помни, че клоунът е грешка. - Красива грешка.
Красива грешка.
Много грешки не са такива, но тази е красива.
За да се докоснем до школата по клоунада,
посетихме час на Лий Делонг,
която е разнесла клоунадата из цял свят, дори във военни зони.
Не е ли безкрайно подходящо, че сме тук,
на сцената на "Мулен Руж",
където са се изявявали първите жени клоуни?
Ча-у-Као, Ла Гулю, Ла Мом Фромаж. Били са тук.
ЛИЙ ДЕЛОНГ АКТРИСА
Всички тези жени, отишли си бедни и забравени,
са предшественици на това, което е клоунадата за жените във Франция днес.
Предстои да поемем на път.
Път към нашата автентичност, към нашата наивност и уязвимост.
Ще научим, че слабостта ни е нашата сила. Това е светът на клоуна.
И ще предприемем това пътуване с помощта на ето това -
най-малката маска на света.
Сложете си носовете.
Хилари, носът ти.
Какви клоуни само!
Тя си води бележки.
Хилари.
Беше зле.
Ако правиш стендъп комедия, на сцената си сам-сама.
Само ти.
И публиката невинаги е на твоя страна. - Така е.
Всъщност някои хора искат да се провалиш.
Да си комик, по принцип,
особено ако си жена и се изявяваш пред публика,
за мен е много смело. - Иска се кураж.
Наистина е смело.
Затова съм в това предаване. Донякъде. - Да, смела си.
Преживях десет години мащабно тролене.
Представа си нямате.
Не, изобщо. - Ужасен интернет тормоз.
И накрая просто претръпнах.
Жената нямаше право да е забавна.
Не, наистина... - Камо ли пред публика.
Наясно сте. Хората искат друг тип жени.
Красиви, мълчаливи и лигави.
И само в поддържаща роля. - Естествено.
Както казва Люсил Бол, ако си сам,
няма друг начин, освен да го приемеш лично.
Хората си представят клоуните с боядисано в бяло лице.
Не знаят каква е същността на клоуна,
но когато го гледат, им е забавно.
Браво! Справяте се чудесно.
Ускори малко!
Люсил Бол е клоун.
Когато тъпче бонбоните в устата си, това е клоунада.
Нали? - Не, добре съм.
Да...
Филип, каква е разликата между жената комик и мъжа комик?
Могат ли да правят едно и също?
Комедията е нещо хубаво, но клоунадата е по-трудна.
Защото ако си младо момче
и се прибереш вкъщи с изпоцапан костюм,
майка ти пак ще те обича.
Ако си момиче, не знам дали баща ти ще те обича обаче.
Така че за жена
е по-опасно да бъде идиотка, отколкото за мъж.
И това се вижда, когато преподаваш.
Жената иска да бъде чаровен клоун.
Но съм познавал и друг тип жени. Чудовища.
Страхотни са, но не са много.
Аз съм по-скоро чудовище.
Когато майка ми ме гледа, винаги се разстройва, че не съм женствена.
И досега ли? - Да.
Ти си непослушна, така ли?
Лошо момиче съм. Много лошо.
Последното ти шоу се казва "Нейт",
което е мъжкият вариант на името ти, нали?
Да, в мъжки дрехи съм.
Смущавам публиката, за да създам напрежение.
Играя си с идеята за съгласието.
Посягам към нечии гърди. - Не ме плаши.
Страх ли те е? - Не.
Посегни ми. - Добре.
Посягам към нечии гърди много бавно. - Вече се познаваме.
После какво? - За миг.
И после казвам... - Общ миг.
Може ли?
- Да.
И после...
Гадина.
Сграбчвам гърдите й.
За пръв път след мъжа ми.
Преживяхме го. - Благодаря, че ми позволи.
Яко.
Само трябва да попиташ.
Създаваш напрежение, като застинеш,
хората се боят, защото не знаят какво ще направиш,
и после го разпръсваш.
Но познаваш човека? - Не познавам никого.
Запознахме се вчера. - Хората смеят ли се, или се боят?
Смеят се. И това също ги разсмива.
Заставам така за гърдите, а после правя така за...
Аз бих се уплашил.
Реших да прочета на 10-годишния си син "Дневникът на Ане Франк".
Исках да има момиче в главната роля, а и да научи нещо за историята.
Оказа се обаче, че книгата не става за 10-годишни деца.
Какво ли няма там. Като начало, идва й за първи път.
И синът ми пита: "Как така й идва?".
Обяснявам му: "Момичетата на възрастта на Ане се сдобиват с цикъл,
което ще рече, че веднъж месечно кръв тече неконтролируемо
от вагините им от четири до 15 дни.
Индивидуално е".
Да видите как някой чува тази информация за пръв път...
Той изпадна в паника. Хвана се за чатала,
защото реши, че ще рукне кръв.
С другата ръка блокираше притока на информация.
Беше нещо като танц с две ръце в продължение на минута, разбирате ли?
После се успокои, взех пак книгата,
а той рече: "Дано на Ане не й се случват други лоши неща".
Ти рушиш прегради, свързани с расата, ти - с уврежданията.
А ти - със смъртта.
Колко смешно!
Около мен все умираха хора.
Не съм искала да ми става патент.
Майка ми почина от КОВИД и казах на публиката...
Понеже ме гледат невярващо, като им кажа: "Майка ми..."
Харесахте Ане Франк, ще го понесете.
Казвам: "Майка ми почина от КОВИД, а аз съм комик
и разказвам шеги за това, дръжте се".
А те: "Добре".
Може би комедията се е променила.
Хората приемат щекотливи теми
малко по-лесно, отколкото преди пет или седем години.
Майка ми беше поддръжник на Тръмп и почина от КОВИД,
затова го писаха "самоубийство".
Прощавай, засмях ли се?
В един момент осъзна, че не ти се получава.
Никой не се смее. Точно това е ключовият момент.
Сривът.
В клоунадата, за разлика от всяко друго изкуство,
доколкото ми е известно, сривът е необходим.
Сривът е много важен.
Правиш нещо, което мислиш, че е смешно, но никой не се смее.
Никой. Цари тишина.
Вариантите са или да се гръмнеш, или да спасиш положението,
като направиш друго, което смяташ за смешно.
Засмеят ли се хората, спасен си.
И всички пак те заобичват.
Аплодират те и продължаваш с шоуто.
И - бам! Пак срив.
Клоунът трябва да открива златото в провала.
Затова на някои хора клоунадата не им се удава.
Трябва да си позволиш да потънеш, за да стигнеш до момента,
в който изплуваш.
Ако няма срив, няма и издигане.
И в живота е така. - Определено.
Още? - Ти ще кажеш.
Това ли искате?
Добре.
Много хора, особено жени, биват поваляни.
Проваляш се, и то публично.
И ти се иска никога вече да не го правиш.
Страдаме от това, което аз наричам перфекционизъм.
Твърде много жени, особено млади... - Такава съм.
...държат да са идеални, да изглеждат перфектно,
да се държат и да говорят перфектно.
При обучението си клоунът научава, че не бива да е идеален.
Точно така. - Никога.
Ужасно. - Не е добре.
Меко казано.
Играеш вместо Пръскачката.
Пръскачката не бива да записва такова ужасно изпълнение.
Няма, ще променя нещата.
Я да се приближа... - Можеш.
Дали? Не много сигурно.
Не в улея, моля те!
Влезе, но по-надолу.
Ще ти помогна.
Покажи какво можеш. - Съсредоточи се.
Нищо не обещавам, отдавна не съм играла.
Виж я само.
Не е истина.
Кракът ти е в правилна позиция.
Прави се, че знаеш какво правиш.
Трябва да поработя над това.
Уанда, когато пишеш комедия,
замисляш ли се да я използваш,
за да промениш нещо, на което държиш?
По-скоро да отворя темата. - И това да доведе до промяна.
Не мисля, че ако кажа нещо,
на хората мигом ще им светне лампичката, че съм права.
По-скоро ги предизвиквам да помислят.
Обичам да агитирам чрез шега.
Хората мразят да ги поучават.
Така вкарвам морковите в кекса.
Някои теми са глупави - колко е тъпо да имаш птица домашен любимец.
Не помага на никого, не спасява живот.
Но с всичко, което казвам,
целя да накарам хората, особено жените, да се почувстват по-добре.
Пия за това. Наздраве, миличка. - Наздраве.
Харесва ми да засягам теми, които знам, че ще ми спечелят хули.
За американските жени най-хубавото десетилетие беше 70-те.
През 1974 г. получихме правото да имаме кредитна карта на свое име.
Много хора не знаят, но причината за това беше,
че през 1973 г. получихме правото да правим аборт.
И когато жените започнаха да правят аборти,
искаха да плащат за това с карта.
Комикът се опитва да промени мнението на хората.
Когато те посрещнат със скръстени ръце,
искаш до края на шоуто да ги отпуснат
и да се смеят на неща, на които иначе не биха се смели.
Достатъчно битки водим дори поради факта, че сме жени.
Не искам да добавям още.
Щом не го разбираш, добре. Не се мъча да те променям.
Защото в повечето случаи
хората с предразсъдъци към цветнокожите и инвалидите
трябва сами да се отърсят от тях.
Ехо?
Мац-пис-пис-пис.
Нека ме хване за перушината, да видим кой - кого.
Само да ми пусне ръка, ще чуе: "Куку!".
Чак до Белия дом ще го изпроводя.
"Сега ми падна. Имаме четири години."
Много често се шегувам с Тръмп, но има места,
на които не е препоръчително.
Забавно е обаче.
Заявявам открито: "Допускаме белите мъже там, където не им е мястото,
и затова Тръмп стана президент. Защо се шокирате?
За пръв път ли осъзнавате, че белите мъже са безнаказани тук?".
Добро утро! - "От Марс ли падате?"
На чернокожите в публиката ужасно им е писнало.
И най-накрая някой заявява нещо, без да се притеснява.
Естествено, на белите им става неудобно.
Няма проблем.
Това не е първият път,
в който избираме расист, сексист и хомофоб за президент.
БЕНЕФИС ЗА БОРБА С РАКА НОЕМВРИ 2016 Г.
Той не е първият. Просто е първият потвърден такъв.
Бяхме в "Гардън" точно след изборите.
Излязла си след комици, които са се шегували с Тръмп,
но не си била приета.
Нали?
Комиците бяха хетеросексуални бели мъже.
После излизаш ти и също се шегуваш. - Пълна лудост.
Как да не е сексист?
Как да не е расист?
Как да не е хомофоб?
Публиката се раздели.
Половината ме освиркваха, другата половина им казваше да млъкнат.
Имаше дори физически сблъсъци в публиката. - Шегуваш се.
Подвикваха ми расови обиди. Беше грозна картинка.
Казах си: "Трябва някак да обърна нещата".
Не бих слязла от сцената. - За нищо на света.
Казах някоя и друга дума.
Дори им подвиквах по сектори. "Майната ви, сектор 220!"
Майната ви и на вас, и на вас, и на вас!
После реших да охладя страстите.
Казах им: "Тук сме за страхотна кауза".
"Дано поне за това сме единодушни."
Разказах им, че съм победила рака на гърдата,
шегувах се с това.
Така напрежението спадна и се разделихме с добро.
Съпругата ми изтича на сцената, като никога,
целуна ме и направи знака на победата.
Аз бях по-грубичка.
Не видях, че пръстите са два. И викам: "Ха така..."
После осъзнах грешката си.
Но излязох на първа страница ето така.
Трябва да сме на ниво. - Няма как.
На ниво. - Но понякога огънят се бори с огън.
Знаеш ли кой се възползваше прекрасно от хумора?
Работеше на най-високо ниво и ти я познаваш много добре -
бившият държавен секретар Мадлин Олбрайт, скъпа приятелка.
Явно съм се справила добре като първата жена държавен секретар...
МАДЛИН ОЛБРАЙТ ДЪРЖАВЕН СЕКРЕТАР 1997-2001 Г.
...щом дори вече не обсъждат мъже за този пост.
Тя беше усвоила изкуството
да се изразява и да прави намеци, често хумористични,
чрез брошките си.
Това започна след първата война в Залива,
когато един от копоите на Саддам Хюсеин я нарече змия.
Затова на следващата си официална визита при Саддам Хюсеин
тя носеше голяма брошка със змия -
елегантен, но и хитър начин да му отвърне.
"Слушам и наблюдавам."
Когато преговаряше с руснаците по договор за антибалистични ракети,
беше открила в колекцията си брошка, наподобяваща ракета.
Просто си е стояла там.
Имаше толкова брошки! - Като всеки.
Дали имам някоя като ядрена бойна глава?
Един от руснаците рече: "Това някоя от вашите ракети ли е?".
Доста прямо. - Да, сякаш казва: "Много внимавайте".
Иска ми се да мисля, че това е носело успокоение на хората,
че дори когато ти е отправена обида,
тя може да се преобрази в нещо красиво,
в нещо провокативно и дори в нещо забавно.
Отражение и отклонение. - Точно така.
Искам да те попитам за онзи дебат.
Беше сюрреалистично преживяване.
Той ме дебнеше, хилеше се, надвесваше се над мен.
Идваше ми да се обърна и да му кажа: "Разкарай се, мръснико".
Ако се бях опитала да го обърна на шега, виждах как коментаторите,
основно мъже, ще кажат:
"Как ще се опълчи на еди-кой си лидер, щом не може да издържи един дебат?".
Също като твоето преживяване в Бостън.
Става твоя отговорност да спреш разединението.
Да, и е толкова уморително постоянно да го премисляш в ума си
и вместо да го заявиш открито, все да се чудиш
как ще бъде възприето, защото си жена.
На мъжете не им се налага.
Дали шега щеше да има ефект? - Според мен да.
Защото си права, ако му беше казала, че е мръсник,
щяха да ти скочат.
"Да, Доналд, моя си е."
"Знам, че оглеждаш косата ми, но..." - "Но за разлика от твоята..."
"...моята е истинска."
Да можех да върна времето назад!
Белите жени ме обожават, защото ме бъркат с Лизо.
Дъщеря ми учи първа година в "Станфорд".
Казах на майка ми да не се хвали,
а тя вика: "Що за колеж е, щом приемат толкова момичета?".
Ако хвана сина си да гледа порно, какво ще направя?
Ще седна да гледам с него.
Не е лоша идея.
Какъв по-добър начин да го откажа да гледа порно?
Само като си спомни коментарите ми.
Майка ми обича "Лайфтайм".
Колко от жените тук гледат "Лайфтайм"... Добре.
Да знаете, че заради вас циклим на едно място.
Една шега, която държах да кажа тук, тръгна от това
как с майка ми гледаме телевизия.
Тя обича "Ергенът" по "Лайфтайм".
Сигурно съм осиновена, защото моите вкусове са други.
Майка ми е погълната от предаването, като истинска жена.
Тя е много женствена.
А когато аз го гледам, си казвам: "Ето така не бива.
Затова се провалят жените".
Обръщам се към жените. Да, казаното от него е недопустимо,
но ние какво правим?
Кое е важното за нас?
Защо е нужно да се утвърждаваме по този начин?
Тв канал за жени.
На теория звучи добре, нали?
Мислех, че ще дават филми за женската сила.
За жени, които кървят свободно.
Или режат мъжки достойнства.
Мислех, че ще е за жени, които... Нали разбирате?
А не за някаква тъпачка, която не знае къде се намира.
Само стойте далеч от топката.
Добре. Едно, две, три, четири, пет, шест!
Ти ли беше това?
Да! Честно. - Много впечатляващо.
Да не ги отстреля охраната? - Не, справи се сама.
Но изчаках да се обърнеш с гръб. - Браво.
Сега е по-трудно да се прави комедия. Толкова теми вече са забранени.
Може да си навлечеш неприятности.
Като човек, който е бил обект на подигравки като дете,
много се радвам, че има граници.
Нека съм политкоректна.
Ето моето мнение.
Знам кое е правилно за мен,
какво ме кара да се чувствам добре и какво ми е недостъпно.
Но няма да кажа на друг комик: "Не може да правиш това или онова".
Но лично аз имам граница.
Тя обаче се е изместила, нали? - О, да.
Беше ето там, а сега...
Не помня кой комик беше, но беше казал,
че ако детето му е гей, ще му разбие главата с къщичка за кукли.
И аз се засегнах, защото работя с ЛГБТК младежи,
които са били малтретирани и гонени от къщи, защото са гей.
Казах си: "Това не е готино.
Дори не е смешно.
Така оправдаваш упражняването на насилие".
Нека се замислим за това.
Аз израснах с Дайс и Еди Мърфи.
Ранните ми скечове бяха пълни с обиди, мизогиния и вицове за дебелаци.
Това правех.
Не че се опитвах да бъда мъж, опитвах се да бъда комик.
Интересно. - Това бях гледала.
И един ден при мен дойде жена, която ми каза:
"Дойдох да се посмея, но шегата ти за педофилите беше ужасна
и ми припомни най-тежкия момент в живота ми".
Заради това промених всичко.
Комиците, на които се възхищавам, от рода на Джордж Карлин,
атакуват тези отгоре.
Точно така. - Това е важното.
Да критикуваш властта.
Защо да се заяждам със... - С някой онеправдан.
С някой беден човечец?
Това не е целта на комедията.
Трябва да сочи нагоре. Да дава глас на безгласните.
Да изобличава двуличието.
Това е комедията, която харесвам. - Безкомпромисна.
Хвърлям камъните нагоре.
Често, за жалост, хората се смеят,
когато комикът се подиграва на някого.
Клоунадата, както вече я разбирам,
е най-смешна, когато самите клоуни са уязвими
и се шегуват със себе си.
Канят те да се посмееш с тях,
вместо да провокират смях към другиго.
Това би било полезно за почти всеки.
Трябва да... Добре.
По-лоша игра на боулинг рядко съм виждала.
Била съм и по-зле.
Давай, защото вече губим средните щати и Чикаго.
Хайде. - Ами случва се.
Добре. Стегнете се и двете. - Хайде.
ПОСВЕЩАВА СЕ НА ДЪРЖАВНИЯ СЕКРЕТАР МАДЛИН ОЛБРАЙТ
Да обясняваш виц, е като да правиш дисекция на жаба.
Може и да научиш нещо, но междувременно жабата ще умре.
Пътувах във влака от Вашингтон.
Предложиха ми инвалидна количка,
а аз рекох: "Не, отивам да се вихря при Колбер".
Превод на субтитрите Боряна Богданова