-Jeg elsker å gå tur i Paris. -Herregud.
Husker du at vi fortalte bank bank-vitser?
Vi hadde en million.
Jeg lo alltid så mye av denne: "Bank, bank. Hvem der?
Banan. Banan hvem?"
"Bank, bank. Hvem der? Bær. Bær hvem? Bær glad jeg ikke sa banan."
-Jeg syntes det var hysterisk festlig. -Barna dine òg.
Du og bestemor var veldig tålmodige da jeg gjentok den vitsen som barn.
-Hei sann. Jøss. -Ser på den. Modig.
Den er veldig bestemt.
Urettferdig å si, men det lille hodet er så truende.
Den hodebevegelsen gjorde vi på klovneskole.
Frem og tilbake…
Frem og tilbake, frem og tilbake.
-Sirkler. -Og sirkler.
Vi reiste fra Paris til Philadelphia
for å møte de morsomste modige kvinnene vi kunne finne,
og oppdage uventede måter latter kan endre kvinners liv på.
Bra, Madam Clinton.
Kall meg Hillary.
Hillary, nesa di.
Jeg trodde kvinner… Sant?
Når det er pikk-krise, så fikser de det, så…
-Ha klasse, vet du. -Ja, ikke sant.
Namaste, New York!
Litt om meg. Jeg er innvandrer.
Jeg kom til USA med ni dollar i lomma.
10 000 i banken, men ni i lomma.
Dette er ikke gripende.
Det er ikke poenget. Jeg kom for å vise frem antrekket.
Jeg er fra Jersey. Byen er mangfoldig.
33 000 italienske katolikker, seks muslimer. Alle er familie.
De har levd i begge verdener.
Transkvinner vet ting cis-kvinner ikke vet.
De vet hvor mye vi skal få betalt.
Når vi kvinner går på scenen, så… Det gjelder ikke menn i like stor grad.
Masse menn sitter sånn.
Og energien synker.
-Så jeg må… -Ja.
"Hva er galt med hendene dine? Vil du ikke klappe? Ok."
Da tar jeg settet mitt her.
En kvinne går på, og de bare… "Wow."
Så ser de på deg i ett minutt.
De hører ikke etter. De bare ser på.
Din første vits blir bortkastet
-fordi de tenker: "Kvinne." -Men…
Det er derfor kvinner tenker på antrekk.
Jeg gikk med blazer fordi jeg ikke ville vise brystene.
Ingen må tro at jeg prøver å forføre deres menn.
-Jeg vil ikke at… -Sånne ting, ja.
Vi tenker på sånt, og menn kler bare på seg det de har i skapet.
-"Om vi har tid." -Sennepsgule T-skjorter.
Da jeg begynte med komikk, så var det én kvinne per show.
Det fins jo utrolig mange kvinnelige komikere.
Jeg ser plakater på klubben og tenker: "Kan vi ikke bli kjent?"
Vi får ikke lov.
Hvor ofte har dere stått her?
-Aner ikke. -Minst 200 ganger.
-Fytti katta. -Wow.
-Ja. -Elsker at mamma sier "fytti katta".
Hvorfor er det så få bank, bank-vitser om USA?
-Jeg aner ikke. -Fordi frihet ringer på.
Det er smart når jeg tenker meg om.
Kunne du gjort stand-up?
Jeg opplevde komedie litt annerledes
-enn mange… -Å nei.
…fordi jeg ble mobbet som barn av profesjonelle komikere.
-Ja. -Å ja.
Og fryktelige politiske talere, som Rush Limbaugh.
Det var annerledes. For Rush Limbaugh hatet oss
og hatet alt som du og pappa sto for.
Så det var enkelt å tenke: "Det handler ikke om meg."
Men da SNL gjorde narr, så tenkte jeg: "En gjeng med voksne satt i et rom…"
Ja.
"…og sa at det var en god idé."
Ingen tenkte at de ikke burde gjøre narr av barn.
Jeg syntes ikke det var morsomt eller greit,
så jeg likte ikke komikk.
-Forståelig. -Jeg gjør narr av barn konstant.
Foreldre blir sure.
Jeg nevner peanøttallergi. En kvinne ble sint.
Jeg måtte si: "Det er min sannhet." Om peanøttallergi.
Det er sprøtt, men det er mitt.
Nå ler mannskapet.
Hvilke komikere liker du?
-Jeg har ikke noe svar. -Vi drar på Comedy Club.
Dette er en inngripen jeg åpenbart trenger.
Chelsea, vet du hva som skjer om du drikker for mye te i Paris?
-Nei. -Du må Eurinere.
Den var dårlig. Ikke vondt ment.
Noen komikere bruker humor til å belyse tidligere tabubelagte temaer,
slik som kvinners kroppsfunksjoner.
Kenya, jeg vil prøve en ny te.
-Liker du koffein? -Elsker det.
-Min favoritt er indisk chai. -Greit.
-Jeg tar gjerne Alices te. -Flott.
Kan jeg få kaffe?
-Hvordan våger du? -Jeg beklager.
-Jeg skjønner deg. -Takk, Kenya.
Det er så fint å se deg.
-Du er så frisk og glad. -Ja!
Etter den voldsomme erfaringen med endometriose.
Vi vil snakke om komikk her,
og om det å være komiker, og alt det du har opplevd…
Du er jo også kvinne.
På scenen så tar jeg med meg eggstokkene mine.
Det er godt å prate om det. Jeg legger dem ikke igjen hjemme.
Fra jeg fikk mensen, har jeg hatt ekstreme kramper.
Jeg kaster opp av smerten.
Og jeg hørte bare…
Folk sa: "Kvinner får kramper. Bare ta deg sammen."
Og så sier de: "Ta P-piller. Det hjelper." Det er bare plaster.
Det er vanskelig å påvise endometriose uten kirurgi.
Jeg vitset med: "Jeg har en diagnose. Hva gjør vi nå?"
"Beklager, vi har ikke studert det, for det skjer bare med kvinner."
-Ja. -Men vi har tyggbar Viagra.
Så ja.
Om det er pikk-krise, så fikser de det. Piller kan være vanskelige å svelge.
Hva om mennene får den i halsen?
Så den smaker godt og kan tygges. Er det ikke sykt?
-Hei, Wanda. -Hei.
-Så fine vi er.
-Kaller jeg deg statsråd? -Hillary.
-Gjerne. -Se skjorta.
Om du glemmer navnet, så står det her.
-Så morsomt. -Lilla Laverne og Shirley.
-Fint. -Jeg liker det.
-La oss bowle. -Ja.
-Ta en kule. -Greit.
-Har du med kule? -Det har jeg.
-Du mener alvor. -Ja. Chelsea, jeg har disponibel inntekt.
-Skoene mine. -Hva?
Vi er her på feil premisser.
Du verden, Wanda.
Jeg skal si hva du gjorde som var vidunderlig.
Du snakket om tiden etter overgangsalderen.
-Å ja. -For ingen prater om det.
Du lever i en kropp i 40-50 år, og plutselig
-så mister du kontrollen. -Riktig.
-Du ga magen din et navn. -Esther Roll.
-Hun er nær og kjær. Det vet jeg. -Det er hun.
Jeg visste hva jeg opplevde. Vi burde da prate om dette.
Det slo meg da jeg dro til legen
og tenkte: "Disse hetetoktene er uutholdelige.
Jeg prøver å jobbe, og plutselig må jeg bare ta en pause
fordi jeg svetter så mye. Du må gi meg noe."
Så sa hun: "Akkurat nå så deler de ut Xanax eller noe."
Det sier mye om kvinners helseomsorg og hvilken verdi vi har
om det eneste de kommer på er: "Gi kjerringene en gærningpille."
-Klisjeen om hysteriske kvinner. -Nettopp.
Som komiker kan du penetrere mørket og si: "Vi skal prate om dette her."
Da føler kvinner seg mindre alene. Jeg vil høre det mer.
Ja, for jeg opplever det ennå.
La oss bowle.
-Vi må finne et navn. -Et navn?
-Jeg går for "Sprinkles". -"Storm".
Jeg liker været.
Jeg er "Whisper".
-Stille, men potensielt dødelig. -Greit. "Whisper".
Vi har et lite Hattemaker-stativ.
-Tusen takk. -Wow.
Du kommer med så mye godt.
-Wow. -Så har vi scones til dere.
Se så store de er. De sconesene er ulovlige.
Hold den. Det er en spesiell…
Jeg har tatt på den, så nå må den være min.
Da jeg sa til noen at jeg skulle treffe deg i dag, så sa de:
"Jeg beundrer henne for at hun er så ærlig om hvor vanskelig graviditet kan være."
På film så tisser kvinner på en pinne, og så maler hun en låve i kjeledress
og ler og er så lykkelig, og det er det.
For meg var det et helvete.
Hjelp.
Elsker faen meg å være gravid. Det er så fett.
Ingen hører på kvinner.
Serena Williams døde nesten da hun fødte.
Skal du ikke høre på Serena Williams?
-Det slutter aldri. -Konstant.
Jeg kan ikke tro at kvinner må demonstrere for sine reproduktive rettigheter.
De tenker vel: "Du kødder nå."
Og så kommer det eldre kvinner med sine skilt.
"Jeg var her på 70-tallet."
Jeg trodde vi fikset det.
En stor fyr gikk i ring
med et skilt: "Stopp abort."
Jeg sa: "Når var det du var gravid sist?"
Jeg elsket Whoopi…
Det er andre her som har en artig…
…Gilda…
…eller et hull eller en krøll, eller så er det en knott, som på en dør.
Voilà.
…og Joan.
Om det er noen flatbrystede her
så kalles dette push-up, mose på-BH.
Den pusher herfra. Alt sammen. Den bare pusher og pusher.
All huden flyttes opp. Navla mi er her og bare…
Margaret Cho var en stor innflytelse.
Jeg får ikke si "vagina",
for jeg bruker ikke min.
Vil noen ha den?
Du kan stappe bøker i den eller noe.
Bruk den som potte.
Moms Mabley.
Hun gikk i gamle filler, uten tenner og en støvklut på hodet.
Å se en svart kvinne bare ta plass gjorde inntrykk på meg.
Husk at jeg gjorde deg en tjeneste.
Jeg ga deg navnet mitt.
Jeg sa: "Ja, og jeg har navn til deg."
Jeg ville på General Hospital, som alle muslimske jenter i Jersey.
Hollywood skyr funksjonshemmede.
Jeg så folk som meg som drev med stand-up,
spesielt Richard Pryor.
Jeg tenkte: "Jeg tar stand-up-kurs, blir superberømt og havner på TV."
Om dette kommer på TV, så er det første gang det funket.
Ta vel imot Maysoon!
For de av dere som ikke kjenner meg, så er jeg ikke full.
Men legen som tok meg imot var det, så jeg ble hjerneskadet, men det går bra.
Jeg har 99 problemer, og parese er bare ett av dem.
I undertrykkelses-OL vinner jeg gull.
Jeg er palestinsk, muslim, farget,
skilt, funksjonshemmet, og er dere klare?
Jeg er fra Jersey.
Richard Pryor var en skitten mann.
Jeg gikk på scenen og tenkte: "Hvor krenkende kan jeg være?
En muslimsk jente forteller jomfru Maria-vitser."
Jeg visste ikke da
at funksjonshemmede ble så infantilisert og aseksualisert
at når jeg pratet om sex, så var folk bare…
"En muslim prater om sex, og hun er funksjonshemmet også."
De fikk bakoversveis.
Ingen advarer single om
at din ektefelles vaner blir irriterende veldig fort.
Vanen hans gjorde meg helt sprø.
Det var den konstante pustingen.
Pust inn, pust ut, pust inn, pust ut.
Jeg sa bare: "Kan du stoppe i fem minutter?
Jeg gjorde det ved fødselen, og jeg har det bra."
Jeg elsker gamle butikkvinduer.
Du vet,
-det var en eksplosjon på fromageriet. -Å?
Det var bare smuler igjen.
Skulle jeg le? Det var ikke morsomt.
Men Chelsea og jeg kom ikke til Paris for å ta stinkende vitser.
Paris er kjent for klovneri.
Vi kom for å møte mesterklovnen Philippe Gaulier.
Philippe har trent klovner i over 50 år.
Han har undervist Emma Thompson og Sacha Baron Cohen.
Det var katastrofe.
Ingen lo.
Katastrofe.
Philippe, hvordan gikk du fra å være farmasøyt
til å bli en klovnekspert?
Folk vet aldri hvorfor noen er dumme
-og gale i familien. -Var det deg?
-Ja. -Nei.
SKUESPILLER / ARTIST
Jeg var veldig slem.
Du var slem gutt.
Der er godt å huske at klovning er en feil.
-Ja. -En vakker feil.
Vakker feil.
Mange feil er ikke vakre, men denne er vakker.
For å få en smak av klovneskolen
tok vi kurs hos Lee Delong,
som har klovnet over hele verden, inkludert krigssoner.
Er det ikke passende at vi er her i Moulin Rouge,
der noen av de første kvinnelige klovnene opptrådte?
Cha-U-Kao, La Goulue, La Môme Fromage. De var her.
SKUESPILLER / KLOVNELÆRER
Disse kvinnene, som var fattige, forsømte og glemte,
ble forgjengerne for det som er klovner i Frankrike for kvinner i dag.
Vi skal ut på en ferd.
Vi reiser inn i vår ekthet, naivitet og sårbarhet.
Der lærer vi at våre svakheter er våre styrker. Det er klovnenes verden.
Vi skal ut på den ferden ved hjelp av denne.
Den minste masken i verden.
Ta på nesene.
Hillary, nesa di.
For en gjeng med klovner.
-Hun tar notater. -Hillary.
Det var dårlig. Å ja.
Når du gjør stand-up, så står du der alene.
Det er deg.
-Og publikum er ikke alltid på din side. -Nei.
Enkelte vil faktisk at du skal mislykkes.
Når man er komiker,
og spesielt når man er kvinne, så eksponerer man seg.
-Det er modig. -Det krever mot.
-Det er modig. -Ja.
Derfor jeg ble invitert.
-Nesten. -Ja. Nemlig.
I ti år, så ble jeg bare trollet.
Du vet ingenting om sånt.
-Nei, nei. -Masse trolling på internett.
Jeg ble bare så nummen.
Ikke vær en morsom kvinne.
-Nei… -Iallfall ikke offentlig.
Dere vet mye om det. Vi vil ha en annen versjon av kvinner.
Dere skal være pene og tause og overstrømmende…
Og du har bare en birolle.
-Nettopp. -Nemlig.
Lucille Ball sa: "Om du er alene der ute,
så kan du bare ta det ekstremt personlig."
Folk ser for seg bursdagsklovner
-med hvit sminke og… -Ja.
Folk vet ikke hva en klovn er, men de liker det når de ser det.
Bra. Dere er kjempeflinke.
Opp med farta!
Lucille Ball er en klovn.
Når hun stapper sjokolade i munnen, så er det et klovnenummer.
-Ikke sant? -Nei, nei, alt bra.
Ja.
Philippe, hva er forskjellen på kvinner og menn i komedie?
Kan de gjøre det samme?
Komedie er greit, men å være klovn er verre.
Ja.
For om du er en ung gutt,
så kommer du hjem med skittent kostyme.
Men mor er fortsatt glad i deg.
Ja.
Er du jente, vet du ikke om faren din er glad i deg.
For en kvinne
er det farligere å være en idiot enn for en mann.
Når du underviser,
så vil kvinner være sjarmerende klovner.
Men jeg kjente noen monsterkvinner.
Fantastiske, men ikke så mange.
Jeg er mer som et monster.
Når mamma ser på, så blir hun opprørt over at jeg ikke oppfører meg som en dame.
-Fortsatt? -Ja.
Du er vel en slem pike, eller?
-Jeg er en veldig slem pike. -Å ja?
Din siste rolle heter "Nate",
som er den maskuline versjonen av navnet ditt, sant?
Ja. Jeg er i drag.
Jeg bruker ubehag for å skape anspenthet.
Jeg leker med samtykke.
-Jeg strekker meg mot brystene til noen. -Ikke skrem meg.
Jeg…
-Er du redd? -Nei.
-Bare kom. -Ok.
-Jeg strekker meg mot bryster… -Ja.
-…sakte. -Jeg har møtt deg.
Ja.
-Og så? -Dette er spesielt.
-Så sier jeg… -Vi deler noe.
Får jeg lov?
-Får jeg lov? -Ja.
Å. Og så…
Din lille fjott.
Så krafser jeg på brystene.
Bare mannen min har tatt på dem.
-Vi delte noe nå. -Ja.
Man må bare spørre. Takk.
Fett.
Man må bare spørre.
Når du lager anspenthet med stillhet,
eller når folk ikke vet hva du skal gjøre, så er det enkelt å bryte.
Men kjenner du dem?
-Nei. -Nei, aldri.
-Vi møttes i går. -Ler folk, eller er de redde?
Folk ler. Og så ler de av dette også.
Jeg er sånn med puppene, og så…
-Jeg hadde vært redd. -Sant.
Da sønnen min var ti, leste jeg Anne Franks dagbok for ham.
En kvinnelig hovedperson. Han kan lære om historie.
Det viser seg at ti år er altfor ungt for den boka.
Mye skjer i den boka. Hun får mensen.
Sønnen min spør: "Hva er mensen?"
Jeg sier: "Når jenter er på Annes alder, begynner de å menstruere.
Én gang i måneden så blør de helt ukontrollert
ut av vagina fra fire til femten dager,
avhengig av jenta."
Å se noe høre det for første gang…
Han fikk panikk og la en hånd på skrittet,
for han trodde at han ville begynne å blø.
Den andre hånda blokkerte ytterligere informasjon.
Det var en tohendig dans.
Så roer han seg ned, og jeg leser igjen.
Han sier: "Håper ikke at det skjer noe mer dumt med Anne."
Du bryter barrierer med rase og funksjonshemminger.
Du bryter barrierer med døden.
Er ikke det morsomt?
Folk døde stadig, så…
Tro meg. Jeg vil ikke ha den gimmicken.
Mamma døde av COVID, og jeg sier til publikum…
For alle gisper litt. Som moren min.
Og…
Dere liker Anne Frank-stoff.
Dere orker dette her.
Jeg sier: "Mamma døde av COVID. Jeg er komiker.
Jeg vitser om det. Stålsett dere." Så sier de: "Ok."
Kanskje komikk har endret seg.
Jeg tror folk tåler mer ømtålige temaer, litt mer enn for fem til sju år siden.
Mamma støttet Trump, og hun døde av COVID,
så rettslegen sa det var selvmord.
Unnskyld, lo jeg?
Plutselig så skjønte du:
"Det jeg gjør er mislykket."
"Ingen ler…" Det er dit du må gå.
Du må mislykkes.
For klovner, så er det helt avgjørende å kunne mislykkes.
Det er veldig viktig.
Du gjøre noe du tror er morsomt, og så er det ingen som ler.
Ingen. Det er stille.
Enten så begår du selvmord, eller så redder du det inn
og gjør noe annet du synes er morsomt.
Om folk ler, så redder du det inn.
Alle elsker deg igjen.
-Ja. -De klapper, og showet fortsetter.
Pang, enda en flopp.
Man må finne gullet i tabbene.
Det er derfor det er så vanskelig å lykkes i å være klovn.
Man må la seg selv mislykkes for å komme til det punktet
der du redder det inn.
Uten tabber er det ingenting å redde inn.
-En metafor for livet. -Sant.
-Mer? -Si det.
Er det det du vil ha?
Ok.
Mange, spesielt kvinner, blir overkjørt.
-Man mislykkes foran folk, sant? -Ja.
Du vil bare aldri gjøre det igjen.
Vi er rammet av det jeg kaller perfeksjonisme-genet.
For mange kvinner, spesielt unge kvinner,
må være perfekte og se perfekte ut.
De må oppføre seg perfekt. Snakke perfekt.
Når du underviser klovner, så sier du at de ikke skal være perfekte.
-Nemlig. -Aldri.
-Det var elendig. -Det er ikke bra.
-Det var ikke bra. -Du bowler under Sprinkles.
Sprinkles burde ikke måtte tåle det der.
Jeg skal endre på det.
-Jeg må nærmere… -Du klarer det.
Gjør hun? Jeg vet nå ikke helt.
Ikke fall i slusa!
-Jeg har… Å! -Den kom lenger ned.
Jeg hjelper deg.
-Vis oss hva du har. -Fokusér.
Jeg lover ingenting. Det er lenge siden.
Se på henne, da.
Gi deg.
-Du står bra også. -Alltid se ut som du vet hva du gjør.
Sant. Jeg må jobbe med det.
-Når du skriver komikk… -Ja.
…tenker du på om du kan bruke humor til å endre noe du bryr deg om?
Jeg vil bare sette i gang en dialog.
-Som kan lede til endring? -Ja.
Jeg tror ikke at jeg sier noe,
og så går det opp for folk at jeg har rett.
Det er mer:
-"La meg tenke over det." -Ja.
Jeg elsker at jeg kan ta opp temaer,
men folk liker ikke å bli belært. Det er raspede gulrøtter i brownies.
Enkelte ting er teite. Jeg prater om hvor teit det er å ha kjælefugl.
Det hjelper ingen. Det redder ikke liv.
Men alt jeg sier
er for å få folk, og kvinner, til å le og føle seg bedre.
-Skål for det. Vær så god. -Skål.
Jeg liker å tro at det er potensielle konsekvenser som venter.
Det beste tiåret for amerikanske kvinner var 70-tallet, sant?
I 1974 fikk vi åpne kredittkort i vårt eget navn.
Mange vet ikke at grunnen til at vi fikk det i 1974
var fordi vi fikk retten til å ta abort i 1973.
Kvinner i 1973 begynte å ta abort, og så tenkte de:
"Vet du hva? Jeg betaler med kort."
En komiker må prøve å konvertere folk.
Når du får den følelsen…
Jeg vil se armer nede på slutten,
og få folk til å le av ting som de vanligvis ikke ler av.
Vi kjemper nok kamper bare ved å være kvinner.
Jeg vil ikke legge til mer.
Om du ikke forstår, greit. Jeg kan ikke endre deg.
For de fleste som vet lite om rase og funksjonshemminger, ble lært det.
De må lære alt på nytt selv.
Hallo?
Kom da, pusen.
Han kan grafse meg i fitta, for fitta mi grafser tilbake.
Han stapper hånda nedi der. "Koko."
Jeg krabber med ham helt til Det hvite hus.
"Du er med meg nå. Vi har fire år."
Jeg vitser mye om Trump. Noen ganger tenker jeg
-at jeg ikke burde gjøre det. -Ja.
Men det er bare moro. Jeg sier til publikum:
"Vi lar hvite menn være steder de ikke fortjener å være i.
Det er sånn han ble president, men alle er sjokkert."
Er det første gang du ser at en hvit mann kan gjøre som han vil her?
Velkommen til vår verden.
Hvor har du vært?
Det er også for de svarte i publikum som er lei av all dritten.
Noen sier endelig noe til dem uten å være redd for grensesetting.
Hvite liker ikke å høre om seg selv.
Det ordner seg.
Dette er ikke første gang
vi har valgt en rasistisk, kvinnefiendtlig og homofob president.
"KOMIKERE KOMMER HJEM" KREFTVELDEDIGHET
Han er ikke den første, bare den første som ble bekreftet.
Vi var på Garden etter valget.
Du opptrådte etter andre komikere som vitset om Trump,
og publikum reagerte på de andre.
-Vel… -Sant?
De hetero hvite mennene som dro de vitsene.
-Og så kom du og dro noen vitser. -Det var sprøtt.
Han er jo kvinnefiendtlig.
Han er jo rasist.
Han er jo homofob.
Publikum ble delt. Halvparten buet meg.
Den andre halvparten ba den første halvparten om å tie.
Folk begynte å slåss…
-Du tuller. -…i salen. Ja.
Noen ropte N-ordet etter meg.
-Det var stygt. -Kjære vene!
Jeg måtte bare dra det inn på et vis. Jeg ville ikke gå av scenen.
-Aldri. -Nei, gå aldri av scenen.
Så jeg sa noen ord.
Så pekte jeg på seksjoner.
"Faen ta seksjon 220!"
Faen ta deg, deg og deg. Alle sammen.
Så prøvde jeg å snevre det inn igjen. "Vi er her for å støtte en god sak."
-"Jeg håper vi er enige der." -Sant.
Så fortalte jeg dem om min kamp mot brystkreft.
Jeg hadde noen vitser om det.
Så kom vi sammen igjen og sa god natt.
Kona mi løp ut på scenen, noe hun aldri gjør,
og ga meg et stort kyss. Så ga hun et fredstegn.
Jeg var mindre elegant.
Jeg så bare en finger.
"Ja, baby."
Jeg tenkte: "Greit. Ok."
Men på forsidene så…
-Ha klasse, vet du. -Ikke sant.
Ha klasse.
-Noen ganger må man gi igjen. -Ja.
Vet du hvem som har brukt humor godt?
Hun har jobbet på høyeste nivå, du kjenner henne godt.
Tidligere utenriksminister Madeleine Albright, vår gode venn.
Jeg må ha gjort det bra som første kvinnelige utenriksminister…
UTENRIKSMINISTER, 1997-2001
…for nå vurderer de knapt menn til jobben.
Hun mestret kunsten
å snakke og komme med poeng, ofte med humor,
med pinsene hun gikk med.
Dette begynte etter Gulfkrigen,
da en av Husseins menn kalte henne en slange.
Neste gang hun traff Hussein,
så gikk hun med en stor slangepins.
Det var en elegant, men smart måte å komme med et poeng på.
"Jeg hører etter og følger med."
Da hun skulle forhandle med russerne om en våpentraktat,
fant hun en pins som lignet et missil.
Hun hadde den bare liggende.
-Hun hadde mange pins. -Som seg hør og bør.
-Hun gikk med pins… -"Hva har jeg som ligner atomvåpen?"
En av russerne sa: "Er det et av missilene dere har på oss?"
-Skarpt. -Ja.
Hun sa: "Bare pass deg."
Jeg liker å tro at det ga folk trøst
når de måtte ta noe som var ment som en fornærmelse…
-Nemlig. -…snu på det og gjøre det til noe vakkert,
noe provoserende og noe morsomt.
-For å reflektere og avlede. -Nemlig.
Jeg har et spørsmål om debatten.
Det var surrealistisk, for han fulgte etter meg…
-Ja. -…og hånlo og hang over meg.
Snur jeg meg da og sier: "Vekk, ditt kryp?"
Og om jeg gjør narr, så ser jeg bare for meg at forståsegpåerne,
som hovedsakelig er menn, si:
"Hvordan kan hun konkurrere med den lederen?
Hun tåler ikke en som plager henne på scenen."
Det var det du snakket om i Boston.
Det blir ditt ansvar å prøve å samle alle.
Ja. Og det er så slitsomt, med tanke på alt vi må passe på
for å si det vi føler og alltid måtte tenke:
"Hvordan skal dette gå? Jeg er kvinne. Hvordan går dette?"
Menn må aldri gjøre det.
-Burde jeg kommet med en vits? -Det hadde funket.
For du har rett. Om du sa at han var ekkel, hadde de hoppet på deg.
"Ja, Donald, håret er mitt."
"Jeg vet du vil inspisere håret mitt, men…
-Til forskjell fra ditt hår… -"…så er dette bare mitt."
Om jeg bare kunne skru tilbake klokka.
Hvite kvinner elsker meg fordi de tror jeg er deres åndedyr og Lizzo.
Datteren min går første året på Stanford.
Jeg ba mamma om ikke å skryte. Hun sa:
"Hvor bra er et college om de tar inn så mange jenter?"
Om jeg ser at sønnen min ser på porno,
så skal jeg se det med ham.
Ikke dumt.
Fins det en bedre måte å skremme ham fra å se porno igjen
enn minnet om mine kommentarer?
Mamma liker Lifetime.
Hvor mange kvinner her ser på Lifetime…
Dere burde vite at dere er grunnen til at kvinner ikke har fremgang.
En ting er viktig å vitse om for meg.
Det begynte da mamma og jeg så på TV sammen.
Mamma elsker Ungkaren og Lifetime.
Jeg tror jeg er adoptert, for vi liker ikke det samme.
Og mamma er oppslukt i det som en ekte kvinne.
Moren min er en ekte kvinne.
Jeg tenker bare: "Det er derfor kvinner mislykkes."
Dette er feil.
Jeg snakker til kvinner. Det han sa var galt,
men hva er det vi gjør? Hva er viktig for oss?
Hvorfor må vi alltid få bekreftelse?
"En TV-kanal for kvinner."
Det høres bra ut i prinsippet.
Jeg trodde det var masse filmer med sterke damer.
Kvinner som blør rett på gresset.
Kapper av pikken til folk.
Jeg trodde det var kvinner som… Sant?
Jeg visste ikke
at det var den samme kjerringa som var forvirra.
Pass dere, alle som står i veien for kula.
Ok. Én, to, tre, fire, fem, seks!
Vent. Var det deg?
-Ja. Seriøst. -Imponerende.
Det var ikke sikkerhetspolitiet?
Nei, hun var flink.
-Men jeg ventet til du snudde ryggen til. -Bra.
Det er vanskeligere å være komiker nå. Det er masse du ikke kan vitse om
eller ikke burde vitse om.
Som en som tok støyten av mange vitser som barn,
er jeg glad det er ting som ikke er greit. Kall meg politisk korrekt.
Her er min mening. Jeg vet hva som funker for meg,
og hva som gjør meg glad, og hvor grensa mi går.
Men jeg sier ikke til en annen komiker: "Du kan ikke gjøre sånn."
Men jeg har en grense.
-Men den har endret seg, sant? -Ja da.
Jeg var på kanten før.
Det var en komiker som sa:
"Om ungen min var homo, hadde jeg slått til ham med et dukkehus."
Jeg følte meg krenket fordi jeg har jobbet med LHBTQ-barn
som har blitt mishandlet og kastet ut for å være homo.
Det var ikke greit, ikke sant?
"Det er ikke morsomt. Du gir tillatelse til så mange som vil gjøre det."
Så jeg sa: "La oss tenke over det."
Jeg vokste opp med Dice og Eddie Murphy.
I starten så var det stygge ord, kvinne- fiendtlighet, feitingvitser, horevitser.
Det var min humor.
Jeg prøvde ikke å være mann. Jeg ville bare være komiker.
-Interessant. -Det var det jeg så på.
En dag kom en jente bort og sa:
"Jeg kom for å le i dag, og pedofili-vitsen din var så mørk
at den vekket den verste tiden i mitt liv."
Jeg endret alt på grunn av det.
De komikerne som jeg ser opp til, som George Carlin.
De angriper oppover.
-Godt poeng. -Det er greia.
Gå ut mot de med makten.
Hvorfor skal jeg plage en stakkar som sliter?
Det er ikke det komikk er til.
Du må løfte opp. Gi folk som ikke har en stemme, en stemme.
Og pek ut hykleriet.
Det er den slags humor jeg liker.
-Slå hull på det. -Ja.
-Jeg kaster steiner oppover. -Ja.
Ofte så ler folk når komikeren gjør narr av noen andre.
Riktig.
Klovneri, slik jeg forstår det,
er morsomst når klovner er sårbare
og gjør narr av seg selv.
-De inviterer deg til å le med dem… -Ja.
…i stedet for å le av noen andre.
Det hadde hjulpet de fleste.
Ok, jeg må… Ok.
Dette er den verste bowlingen jeg har sett.
Ganske bra for meg.
Vi mister hele sentrale USA og Chicago nå.
-Kom igjen. -Ja, det skjer.
-Sånn. Slutt, dere to. -Kom igjen.
TILEGNET STATSRÅD MADELEINE ALBRIGHT
Å forklare vitser er som å dissekere en frosk.
Du kan lære noe av det, men frosken dør av det.
Jeg kom med toget fra Washington.
-Ok. -Konduktøren spurte
om jeg ville ha rullestol.
Jeg sa: "Nei, jeg skal på Colbert for å sparke rumpe."
Tekst: Ekaterina Pliassova