PARÍŽ
- Milujem prechádzky v Paríži. - Bože.
Pamätáš, že sme si hovorili kopu klop-klop vtipov?
Asi tak miliardu.
Neprestávali ma baviť. „Klop-klop. Kto je tam?
Banán. Aký banán?“
„Klop-klop. Kto je tam? Pomaranč. Aký pomaranč?
Pomaranč. Si rada, že nie banán?“
- Bol to pre mňa najlepší vtip. - Aj pre tvoje deti.
S babkou ste mali na moje opakované vtipy nekonečnú trpezlivosť.
- Ahoj. - Aký je odvážny.
Úplne odhodlaný.
Je to nefér, ale tá jeho hlavička je naozaj hrozivá.
Hýbe hlavou tak ako my, keď sme boli v škole pre klaunov.
Dopredu a dozadu...
Dopredu a dozadu, dopredu a dozadu.
- Kruhy. - A kruhy.
Z Paríža sme odišli do Filadelfie,
aby sme sa zoznámili s tými najvtipnejšími ženami s gurážou
a objavili neočakávané spôsoby, akými smiech dokáže zmeniť životy žien.
Výborne, pani Clintonová.
Volajte ma Hillary.
Hillary, váš nos.
Ja že tu ženy budú... Chápete?
Ak ide o penisoprípad, majú to vyriešené.
- Na úrovni. - Áno, veď viete.
ŽENY S GURÁŽOU SA SMEJÚ AKO POSLEDNÉ
Namasté, New York City!
Niečo o mne. Som imigrantka.
Do USA som prišla s 9 dolármi vo vrecku.
V banke 10-tisíc, ale vo vrecku deväť.
Nebudem srdcervúca.
Dnes to nemá zmysel. Prišla som sem len predviesť outfit.
Som z Jersey, veľmi rozmanitého mesta.
Je tam 33-tisíc talianskych katolíkov a šesť moslimov – moja rodina.
Lebo žili v oboch svetoch.
Trans ženy vedia veci, ktoré ženy od prírody nie.
Vedia, koľko by sme mali zarábať.
Všimla som si, že keď sa ženy prvýkrát
postavia na pódium... Muži to často nezažívajú.
Istá skupina mužov sedí takto.
A hneď sa zmení energia.
- Tak hneď začnem... - Hej.
„Čo je? Čo máte s rukami? Nechcete tlieskať? Dobre.“
Tak budem vystupovať tu.
Žena vyjde na pódium a zatvária sa... „Och.“
A asi minútu vás sledujú.
A myslíš, že ťa ani nepočúvajú, len si ťa obzerajú.
Hej. Prvý vtip vyjde nazmar,
- lebo si vravia: „Žena.“ - Ale...
A preto väčšina žien nosí outfity...
Ja som zvykla nosiť sako, aby mi nebolo vidieť prsia.
Nech si ženy v pódiu nemyslia, že im chcem zvábiť mužov.
- Nech si tento nemyslí... - Presne.
Myslíme na toto všetko a chlapi si vytiahnu prvú vec zo skrine.
- „Ak máme čas.“ - Tričko s fľakom od horčice.
Keď som začínala,
platilo pravidlo jednej ženy v každej šou.
Som prekvapená, že sa poznáme.
Je toľko žien-komičiek.
Vídavam ich fotky v kluboch a pýtam sa, prečo ich nepoznám.
Nie je to dovolené.
Koľkokrát ste vystupovali v kluboch?
- To nespočítam. - Najmenej 200-krát.
- Panenka skákavá. - Páni.
Áno.
Milé, že mama stále hovorí „panenka skákavá“.
Prečo existuje tak málo klop-klop vtipov o USA?
Netuším.
Lebo sloboda zvoní.
Bystré, keď sa nad tým zamyslím.
Robila by si niekedy stand-up?
Moja skúsenosť s humorom je iná,
- než mnohých iných. - Nie.
Keď som bola dieťa, veľmi často si zo mňa uťahovali
aj profesionálni komici.
- Áno. - Hej.
A aj príšerní politickí rečníci ako Rush Limbaugh a tak.
Ale to bolo iné, pretože nás nenávidel už predtým.
Nenávidel všetko, v čo ste s ockom verili.
Takže pri ňom bolo jednoduché povedať si, že to nie je o mne.
Keď sa mi vysmialo Saturday Night Live, páni. Skupina dospelákov si sadla...
Áno.
...a všetci sa zhodli, že to je dobrý nápad.
Nikomu nenapadlo, že by si nemali uťahovať z detí.
Vravím si: „Nemyslím, že je to vtipné alebo v pohode,
takže ani komédia nie je vtipná a v pohode.“
- Úplne chápem. - Áno. Ja si z detí uťahujem stále.
Rodičia sa už aj urazili.
Jedna sa naštvala, keď som hovorila o alergii na orechy.
Povedala som jej: „Taká je moja pravda
o alergii na orechy.
Ide o to, čo je v jadre. Tak to je.“
Rozosmiala si štáb.
Akých komikov máš rada?
- Vlastne ani neviem. - Musím ťa vziať do klubu.
Určite. Ani som nevedela, že niečo také potrebujem.
Chelsea, vieš, čo vznikne, ak vypiješ veľa čaju a kávy?
- Nie. - Močíno.
To bolo pod tvoju úroveň. Bez slovnej hračky.
Niektorí komici využívajú humor, aby posvietili na kedysi tabu témy,
akou je normálna operácia ženských tiel.
Kenya, chcem skúsiť čaj, aký som ešte nepila.
- Máte radi kofeín? - Milujem ho.
Najradšej mám indický čaj.
Rozhodnuté.
- Ja si dám Alicin čaj. - Výborne.
Môžem kávu?
- Teda. Ako sa opovažuješ? - Viem. Prepáčte.
- Súhlasím. - Vďaka, Kenya.
Musím povedať, že je skvelé vidieť,
- aká si šťastná a zdravá. - Áno!
Aj po tej ťažkej skúške a prekonaní endometriózy.
A, pozri, chceme hovoriť o komédii,
o tom, čo znamená byť komičkou a čím všetkým si si musela prejsť...
Netvárme sa, že nie si žena.
Keď vystupujem, beriem so sebou na pódium aj vaječníky,
takže dobre, že o tom hovoríme.
Nenechávaš ich pred dverami? Nie.
Už od prvej menštruácie som zažívala neskutočné kŕče.
Z tej bolesti som až zvracala.
A všetci mi vraveli:
„Ženy mávajú kŕče. Premôž sa.“ Hej.
Neskôr mi radili antikoncepciu, vraj pomáha.
A aj také malé náplasti.
Endometriózu je ťažké diagnostikovať bez operácie.
Mám o tom vlastný vtip. Vravím:
„Diagnostikovali mi ju, čo teraz?“
A oni na to: „Prepáčte, nemohli sme to skúmať, lebo tým trpia iba ženy.“
- Áno. - „Ale máme žuvaciu Viagru.“
Takže, hej.
Ak ide o penisoprípad, majú to vyriešené.
Lieky sa ťažko prehĺtajú
a nechcú, aby muži museli... Čo ak sa zadusia?
Takže chutí dobre a dá sa žuť. Nie je to žalostné?
FILADELFIA
- Ahoj, Wanda. - Ahoj.
- Teda. - Ako dobre vyzeráme.
- Mám ťa volať pani tajomníčka? - Čo Hillary?
- Rada. - Pozri na jej košeľu.
Ak zabudneš naše mená, sú tu.
- Zábavné. - Ako zo seriálu Laverne & Shirley.
- Pekné. - Páči sa mi.
- Pripravené... Poďme si zahrať. - Dobre.
- Zdvihni guľu. - Dobre.
- Máte vlastnú? - Áno.
- Tak to je vážne. - Áno, Chelsea. Mám čistý príjem.
- Moje topánky. - Čože?
Myslím, že sme tu pod falošnou zámienkou.
Bože, Wanda.
Podľa mňa bolo úžasné,
ako si hovorila o tom, aké je byť v menopauze.
- Áno. - Nikto o tom nehovorí.
Žiješ vo svojom tele už 40, 50 rokov
a sčista-jasna
- ho nedokážeš ovládať. - Presne.
- Pomenovala si bruško, však? - Áno, Esther Rollová.
Esther Rollová. Viem, že ste si veľmi blízke.
Áno.
Viem, čo zažívam,
a malo by sa o tom diskutovať.
Uvedomila som si to, keď som bola u lekárky.
Povedala som jej: „Zažívam neznesiteľné návaly horúčavy.
Pracujem, a keď to na mňa príde, musím zastaviť natáčanie,
lebo sa potím ako pes. Dajte mi na to niečo.“
A ona na to: „Dobre, teraz sa na to predpisuje Xanax alebo čosi také.“
Toto je zrkadlom starostlivosti o ženy a toho, ako si nás vážia.
Jediné, čo urobia a povedia je:
„Dajte týmto babkám pilulu pre šibnuté.“
- A zase sme pri šialených ženských. - Presne.
Ako komička môžeš preniknúť do tmy a povedať:
„Viete čo? O tomto sa porozprávame.“
Ženy v tom potom nie sú také samé.
Poteší ma, ak budeš pokračovať.
Budem. Stále si tým prechádzam.
Zahrajme si.
- Vymysli si bowlingové meno. - Meno?
- Ja budem „Ozdôbka“. - „Búrka“.
Mám ich rada.
Ja budem „Šepot“.
- Tichá, ale možno smrteľná. - Šepot. Dobre.
Máme pre vás Klobučníkov stojan.
- Úžasné. Vďaka. - Páni.
Nosíte samé dobroty.
- Fíha. - A čajové koláčiky.
Pozrite, aké sú veľké. Veď to sa ani nesmie.
Chyť si ho. Je to naozaj...
Už som si ho obchytkala, takže je môj?
Keď som niekomu povedala, že sa máme stretnúť,
všetci vraveli:
„Nesmierne ju obdivujem za to, že úprimne hovorí o strastiach tehotenstva.“
Vo filmoch žena ociká paličku
a potom v overale celá vysmiata a šťastná maľuje nejakú stodolu.
Ja som si prešla peklom.
Pomoc.
Tehotenstvo je sakra úžasné.
Je to v riti.
Nikto nepočúva ženy.
Serena Williams pri pôrode skoro umrela.
Nebudete počúvať ani ju, keď vám povie, že niečo je zle?
- Nikdy sa to neskončí. - Však? Vkuse.
Však? Nechápem, čo si pomyslia niektoré ženy
protestujúce za reprodukčné práva.
Isto si povedia: „To si snáď robíte srandu.“
A sú tam aj staršie ženy, ktoré si nosia tabuľky.
„Bola som tu aj v 70. rokoch.“
Áno, viem. Ja že sme za tým.
Stretla som chlapíka, ktorý chodil dokola
s plagátom „zastavte potraty.“
Vravím mu: „Kedy si bol naposledy tehotný, ty sráč?“
Vyrastala som na Whoopi...
Iným ľuďom to prišlo vtipné...
…Gilde…
…je ako diera, alebo sa točí,
alebo je ako malý gombík na dverách.
Voilà.
…a Joane.
Vy, ktoré máte plochý hrudník,
toto sa volá push-up podprsenka.
Zdvihne všetko odtiaľto.
Zdvíha to všetko.
Všetku kožu. Pupok mám až tu niekde.
Ovplyvnila ma aj Margaret Choová.
Nemôžem povedať slovo „vagína“,
lebo tú svoju ani nepoužívam.
Chce ju niekto?
Mohli by ste si tam odkladať knihy.
Používať ju ako kvetináč.
Moms Mableyová.
Jackie „Moms“ Maybleová.
Nosila starý župan, na hlave handru a nemala zuby.
Ako mladá som videla, ako sa prezentuje, a urobilo to na mňa dojem.
Pamätaj si, že som ti urobila láskavosť.
Dala som ti svoje meno.
Povedala som: „Áno, mám pre teba pár mien.“
Asi od piatich som chcela hrať v General Hospital,
ako iné moslimské dievčatá v Jersey.
A Hollywood sa vyhýba hendikepovaným.
Ľudí ako ja som videla venovať sa najmä stand-upu,
hlavne Richarda Pryora.
Tak som si povedala, že pôjdem na lekcie,
stane sa zo mňa superslávna komička a budem v TV.
Aby bolo jasné, ak sa toto dostane do telky, budem v nej prvýkrát.
Privítajte, prosím, Maysoon!
Tí, ktorí ma nepoznáte,
nie, nie som opitá.
Ale lekár, ktorý ma odrodil, bol, takže mám poškodený mozog, ale nevadí.
Mám 99 problémov a obrna je len jedným z nich.
Na olympiáde utláčaných by som vyhrala zlato.
Som Palestínčanka, moslimka, žena tmavšej farby pleti
a som rozvedená, hendikepovaná
a, ste pripravení?
Som z Jersey.
Richard Pryor bol hnusný muž.
A keď som šla vystupovať, pýtala som sa, aká urážlivá môžem byť.
Dobre. Som moslimka a budem vtipkovať o Panne Márii.
Vtedy som si neuvedomovala,
že ľudia s postihnutím sú infantilizovaní a asexualizovaní.
Takže, keď som na pódiu začala hovoriť o sexe,
ľudia boli...
„Moslimka hovorí o sexe
a hendikepovaná moslimka hovorí o sexe.“
Úplne ich to dostalo.
Nezadaní, nikto vás neupozorní na fakt,
že zvyky vášho partnera sa veľmi rýchlo stanú otravnými.
Jeho zvyk, ktorý ma privádzal do šialenstva,
a ten to úplne zaklincoval, bol, že neustále dýchal.
Nádych, výdych, nádych, výdych.
Nemôžeš na päť minút prestať?
Ja som to pri narodení urobila a som v pohode.
Páčia sa mi tieto staré výklady.
Vieš,
tento obchod so syrmi zažil výbuch.
Ako to vieš?
Zostalo z neho iba nivovisko.
Mala som sa zasmiať? Prepáč, nebolo to vtipné.
S Chelsea sme však neprišli do Paríža len vtipkovať.
O Paríži sa vie, že je domovom klaunov.
A my sme sa prišli stretnúť s ich majstrom Philippom Gaulierom.
Philippe školí klaunov už vyše 50 rokov.
Učil aj Emmu Thompsonovú a Sachu Baron Cohena.
Bola to katastrofa.
Nik sa nesmial.
Katastrofa.
Philippe, ako to, že pochádzate z rodiny farmaceutov,
a stal sa z vás jeden z najlepších expertov na klauniádu?
Väčšinou sa nevie, prečo je niekto z rodiny
- šialený idiot. - Taký ste boli?
- Hej. - Nie.
HEREČKA, KLAUNKA
Áno. Bol som veľmi zlý chlapec.
Boli ste zlý chlapec.
Je dobré nezabudnúť, že byť klaunom je chyba.
- Áno. - Krásna chyba.
Krásna chyba.
Mnohé chyby nie sú krásne, no táto áno.
Aby sme na vlastnej koži okúsili školu klaunov,
šli sme na hodinu Lee Delongovej,
ktorá predviedla klauniádu po celom svete, vrátane vojnových zón.
Nie je príznačné,
že sme na pódiu Moulin Rouge,
kde vystupovali prvé klaunky?
Cha-U-Kao, La Goulue, La Môme Fromage. Všetky tu boli.
HEREČKA, LEKTORKA KLAUNOV
Všetky tieto ženy skončili v chudobe, zanedbané a zabudnuté,
ale boli predchodkyňami dnešných ženských klauniek vo Francúzsku.
Vydáme sa na cestu.
Cestu k našej autentickosti, naivite a zraniteľnosti.
Naučíme sa, že naše slabé stránky sú našou silou.
Vitajte vo svete klaunov.
A na cestu sa vydáme pomocou tejto vecičky.
Najmenšia maska na svete.
Nasaďte si nosy.
Hillary, váš nos.
Aká banda klaunov.
Zapisuje si.
Hillary.
To bolo zlé. Hej.
Keď robíš stand-up, si tam úplne sama.
Len ty.
A publikum nie je vždy na tvojej strane.
Nie.
Niektorí si želajú, aby si to pokašľala.
Vo všeobecnosti byť komikom,
no rozhodne byť ženou-komičkou znamená, že si všetkým na očiach.
- A vyžaduje si to guráž. - Aj odvahu.
- To je guráž. - Áno.
Preto som v tomto seriáli.
- Skoro. - Určite.
Prežila som si asi desať rokov, keď si ľudia zo mňa uťahovali.
Určite sa s tým nestotožníte.
- Vôbec. - Uťahovali si zo mňa na internete.
A jednoducho som si na to zvykla.
Nemáš právo byť vtipná.
- Myslela som si… - A na verejnosti už dupľom.
O tomto viete viac než ostatní.
Chcú akúsi druhú verziu žien.
Máme byť pekné, tiché, nadšené a vy...
A iba roly vo vedľajšej úlohe.
- Presne. - Áno.
Lucille Ballová povedala: „Ak ste v tom samé,
nemôžete to brať inak než osobne.“
Ľuďom napadnú narodeninoví klaunovia,
- tí s bielymi tvárami a... - Áno.
Preto podľa mňa presne nevedia, čo znamená byť klaun.
No keď si ho pozrú, bude sa im páčiť.
No dobre. Ide vám to skvele.
Pohnite trochu!
Aj Lucille Ballová bola klaunka.
Tá časť, keď si do úst pchala čokoládky,
je klaunovská.
- No nie? - Áno, pravda.
Áno, áno.
Philippe, aký je rozdiel medzi ženou-komičkou
a mužom-komikom?
Môžu robiť to isté?
V žánri komédie áno, ale pri klaunoch to je ťažšie.
Áno.
Ak ste mládenec
a prídete domov v špinavom kostýme, vaša...
Vaša mama vás bude ľúbiť aj tak.
Áno.
Ale ak ste dievka, neviem, či vás otec stále bude ľúbiť.
Pre ženu je nebezpečnejšie
byť hlúpou, než pre muža.
Vidíme, že keď učíme ženy,
chcú byť okúzľujúce klaunky.
Ale poznal som pár obludných žien.
Fantastických, ale bolo ich máličko.
Aj ja som skôr obluda.
Mama sa pri pozeraní mojich vystúpení hnevá, že sa nechovám ako dáma.
- Stále? - Áno.
Si zlé dievča, ha?
- Áno, veľmi zlé. - Áno? Hej.
Posledné vystúpenie sa volá Nate,
podľa chlapčenskej verzie tvojho mena, áno?
Áno. Som chlap.
Využívam nepohodlie publika a vytváram napätie.
Hrám sa s myšlienkou súhlasu.
- Nahnem sa k niekoho prsiam. - Nestraš ma.
Ja...
- Bojíš sa? - Nebojím sa.
- Môžeš sa nahnúť ku mne. - Idem.
- Nahnem sa k niekoho prsiam... - Áno.
- ...pomaličky. - Nestretli sme sa už?
Áno.
- Čo sa stane? - Tá chvíľa.
- A poviem... - Máme chvíľku.
Môžem?
- Môžem? - Iste.
A potom...
Ty úchyl.
A chytím ju za prsia.
Tam sa ma dotkol iba manžel.
- Mali sme chvíľku. - Áno.
Stačí sa opýtať. Vďaka za povolenie.
Husté.
Stačí sa opýtať.
Keď vytvoríte napätie tichom,
ľudia sa boja. Nevedia, čo urobíte,
a je ľahké to prelomiť.
A poznáte tú osobu?
- Nie. - Nikoho nepoznám.
- Stretli sme sa včera. - A ľudia
sa smejú, či boja?
Smejú sa. A zasmejú sa aj na tomto.
Chystám sa takto dotknúť pŕs rukami a potom ich dám takto...
- Bál by som sa. - Viete.
Keď mal môj syn 10 rokov, rozhodla som sa,
že mu prečítam Denník Anny Frankovej.
Chcela som ženskú hlavnú postavu, a aby sa naučil niečo z histórie.
Ukázalo sa, že desať rokov je pre túto knihu dosť málo.
V tej knihe sa udeje veľa. Po prvé, dostane menštruáciu.
Syn sa opýtal: „Čo je menštruácia?“
A ja na to: „Ale, vieš, dievčatá v Anninom veku začínajú menštruovať.
Raz za mesiac im z vagíny nekontrolovateľne prúdi krv
po dobu štyroch až 15 dní...
čo závisí od dievčaťa.“
Vidieť niekoho vstrebať tú informáciu prvýkrát...
Začal panikáriť,
jednou rukou sa chytil rozkroku,
lebo sa bál, že začne nekontrolovateľne krvácať.
A druhou rukou sa snažil zablokovať ďalšie informácie.
Takže asi minútu takto tancoval.
Keď sa upokojil, opäť som zobrala knihu do rúk
a on vraví: „Teda, dúfam, že sa Anne nestane už nič zlé.“
Ty prekonávaš bariéry cez rasu. Ty cez hendikep.
A ty cez smrť.
Vtipné, však?
No, ľudia mojom v živote umierajú.
Verte mi, nechcem v tom byť expert.
Moja mama umrela na covid. Publiku hovorím: „Pozrite...“
Všetci tak trochu zhíknu. A ja: „Moja mama, ha-ha.“
A...
Páči sa vám to o Anne.
Určite to zvládnete.
Hovorím: „Moja mama umrela na covid. Ja som stand-up komička.
Vtipkujem o tom, tak sa pripravte, slečinky.“
A oni súhlasia.
Možnože sa v komédii posunuli hranice.
Podľa mňa ľuďom už tak nevadia ťažké témy
ako pred piatimi-siedmimi rokmi.
Mama bola Trumpova podporovateľka a umrela na covid,
takže jej smrť vyhlásili za samovraždu.
Prepáčte, zasmiala som sa?
V istom momente som si uvedomila,
že zlyhávam.
Nikto sa nesmia... A vtedy to musíte urobiť.
Počas chvíle fiaska.
V klauniáde, na rozdiel od iných druhov umenia,
je podľa mňa fiasko veľmi potrebné.
Fiasko je potrebné.
Urobíte niečo, čo je podľa vás vtipné, no nikto sa nezasmeje.
Je ticho ako v hrobe.
Buď spáchate samovraždu, ale zachránite situáciu
niečím iným, čo považujete za vtipné.
Ak sa publikum zasmeje, zachránite fiasko.
Budú vás znova milovať.
- Áno. - Zatlieskajú a vy pokračujete.
Puf, a ďalšie fiasko.
Byť klaunom znamená hľadať zlato v neúspechoch.
Preto je pre niektorých byť úspešným klaunom ťažké.
Musia byť ochotní padnúť, aby sa dostali do bodu,
keď môžu znovu vstať.
Ak nenastane fiasko, nemáte čo zachraňovať.
- Metafora života. - Je to tak.
- Ešte? - To povedzte vy.
Toto chcete?
Dobre.
Mnoho ľudí, a najmä ženy, zrazia na kolená.
- Vám sa to stáva na verejnosti, však? - Áno.
Máte chuť s tým navždy skončiť.
A ovplyvňuje nás tzv. gén perfekcionizmu.
- Priveľa žien... - Aj mňa.
- ...najmä mladých, - Aj mňa.
má pocit, že musia byť dokonalé. Vyzerať dokonalo.
Správať sa a rozprávať dokonalo.
Pri učení sa za klauna sa naučíte, že nemôžete byť dokonalé.
- Správne. - Nikdy.
- Hrozný hod. - Dobre. To bolo zlé.
Bolo to zlé.
Hráš za Ozdôbku.
Ozdôbky by nemali podávať taký hrozný výkon.
Zmením to, ver mi.
- Musím ísť bližšie... - Zvládneš to.
Naozaj? Ja ti neviem.
Nepadni do žľabu, prosím!
- Dopekla, mám... - Išla nižšie.
Pomôžem vám.
- Ukážte, čo je vo vás. - Musím sa sústrediť.
Nič nesľubujem, dlhšie som nehrala.
Pozri na ňu!
No tak.
Aj nohu máte na dobrom mieste.
Musí to vyzerať, že viete, čo robíte.
Pravda. Musím na tom popracovať.
Wanda, keď píšeš vystúpenia,
premýšľaš, či môžeš využiť vtipy k tomu,
aby si zmenila niečo, na čom ti skutočne záleží?
Skôr ide o to, či rozpútam debatu.
- Ktorá by mohla viesť k zmene? - Áno.
Podľa mňa sa nestane, že niečo poviem,
a zrazu sa rozsvieti žiarovka a ľudia si povedia, že mám pravdu.
Skôr povedia:
- „Porozmýšľam o tom.“ - Dobre.
Páči sa mi, že môžem niečo obhajovať vtipom,
a ľudia nemajú pocit, že ich poučujem.
Ako skryté tabletky v jedle.
No niektoré veci sú len smiešne.
Načo mať vtáka ako domáce zvieratko?
Rozoberaním tohto nikoho nezachránim.
No všetko, čo hovorím,
robím preto, aby som ľudí, ženy, rozosmiala a aby im bolo lepšie.
Na to si pripijem. Na teba, drahá.
Nazdravie.
Rada chodím tam, kde môžem očakávať nejakú reakciu.
Myslím, že pre Američanky boli najlepším obdobím 70. roky.
V roku 1974 sme získali právo dať si na kreditku svoje meno.
Veľa ľudí nevie, že dôvodom, prečo to bolo v 1974, je,
že v 1973 sme získali právo na potrat.
Ženy vtedy začali chodiť na potraty a vraveli si:
„Rada by som to vyplatila svojou kartou.“
Výzva komikov je zmeniť názory ľudí.
A keď vyjdem na pódium a ľudia sa tvária takto,
chcem, aby do konca šou mali ruky pri tele,
a smiali sa na veciach, na ktorých by sa normálne nesmiali.
Ako ženy bojujeme s mnohými vecami.
Nepotrebujem ďalšie.
Ak to nechápete, tak to nechápete. Nezmením vás.
Viete čo? Väčšina ľudí,
ktorí sú ignorantskí, čo sa týka rasy a hendikepu, to majú z výchovy.
Musia sa to odnaučiť sami.
Haló?
Ná čiči čiči, ná čiči čiči.
Doriti, môže ma chytať za kundu, ona ho tiež chytí. Dobre?
Dal by ruky sem dole a povedal by: „Kuku.“
Toho hajzla by som dovláčila do Bieleho domu.
„Už si so mnou, chlape. Máme štyri roky.“
Mám veľa kúskov o Trumpovi a vystupujem s nimi na miestach,
- kde by som možno nemala. - Áno.
Ale je zábava,
keď poviem davu:
„Belochom dovoľujeme dostať sa na miesta, kde si nezaslúžia byť.
Tak sa stal prezidentom a všetkých to šokovalo.“
Prvýkrát ste si všimli, že beloch má v tejto krajine dovolené všetko?
„Vitajte v našom svete.“
Presne. Kde žijete?
Robím to pre černochov v publiku,
ktorí toho už majú dosť.
Konečne im to niekto povie na rovinu
a bez okolkov.
Keď hovorím o belochoch, bielym je to nepríjemné.
Bude to v pohode.
Nie je to prvýkrát,
keď sme si zvolili rasistického, sexistického a homofóbneho prezidenta.
BENEFIČNÝ KONCERT PROTI RAKOVINE NOVEMBER 2016
Nie je prvý. Len je to prvýkrát potvrdené.
Po vyhlásení volieb sme boli v Garden.
Pokračovala si vo vtipoch o Trumpovi, ako tí pred tebou,
na ktorých publikum reagovalo.
- No... - Však?
- ...hetero belosi... - Áno.
...ktorí vtipkovali.
- Ty si vstala a... - Áno.
- ...tiež zavtipkovala. - Bolo to šialené.
Že nie je sexistický?
Že nie je rasista?
Že nie je homofób?
A publikum sa rozdelilo.
Polovica ma vypískala.
Druhá polovica vravela tej prvej, nech sklapne.
A došlo aj k fyzickým bitkám...
- Žartuješ? Bože. - ...v publiku. Áno.
Niektorí na mňa vykrikovali slovo na N.
- Bolo to strašné. - Bože!
Vravela som si, že to musím upokojiť.
Vedela som, že neodídem z pódia.
- Za nič na svete. - Nikdy by si nemala odísť.
Povedala som pár správnych slov.
A začala som vyvolávať sekcie.
„Poje... sa, sekcia 220!“
Poje... sa. Aj ty, aj ty. Vy všetci.
A potom si vravím, že ich zase spojím.
„Pozrite, sme tu pre úžasnú vec.
- Snáď sa na tom zhodneme.“ - Správne.
A potom som im povedala o svojom príbehu rakoviny prsníka.
A zažartovala som o tom.
Potom sme zase boli zajedno a popriali si dobrú noc.
Moja žena vybehla na pódium, čo nikdy nerobí,
dala mi veľkú pusu a ukázala symbol mieru.
Ja nie som taká na úrovni.
Nevidela som tam pokoj, len prst.
Hovorím si: „Tu máte...“
„Dobre. Fajn. Áno.“
A jasné, že som na obálke bola takto...
- Na úrovni. - Áno, veď viete.
Na úrovni.
Niekedy treba bojovať proti ohňu ohňom.
Áno.
Vieš, kto dobre využíval humor?
Pracovala vo vysokej pozícii, dobre ju poznáš.
Tajomníčka Madeleine Albrightová, naša milovaná priateľka.
Ako štátnej tajomníčke sa mi muselo dariť...
ŠTÁTNA TAJOMNÍČKA 1997 – 2001
...lebo v dnešnej dobe už na túto pozíciu nedávajú mužov.
Ovládla umenie
doslovného vyjadrovania a zdôrazňovania toho, čo je vtipné,
a to vďaka brošniam, ktoré nosila.
Začalo sa to počas vojny v Perzskom zálive,
keď ju jeden z prisluhovačov Saddáma Husajna nazval hadom.
Keď potom šla za Saddámom Husajnom,
mala brošňu v podobe veľkého hada.
Bol to elegantný a chytrý spôsob, ako na niečo poukázať.
„Počúvam a sledujem vás.“
Chystala sa rokovať s Rusmi o zmluve protiraketovej obrany,
tak si našla brošňu, ktorá vyzerala ako raketa.
Len tak sa jej váľala doma.
- Mala ich veľa. - Ako všetci.
Nosila brošne, len aby...
Mám niečo, čo vyzerá ako jadrová hlavica?
Jeden Rus povedal:
„To je jedna z rakiet, ktorou na nás mierite?“
- Skôr priamo. - Presne.
Odvetila: „Áno, dávajte si pozor.“
Myslím, že to tak trochu poskytlo ostatným ľuďom útechu
pri hľadaní spôsobu, ako pôvodne myslenú urážku...
- Áno. - ...zmeniť...
- Správne. - ...na niečo pekné,
možno provokatívne a vtipné.
Zamyslieť a premyslieť.
Pravda.
Mám otázku ohľadom tej debaty.
Bolo to niečo neskutočné.
Sledoval ma...
- Áno. - ...poškuľoval a týčil sa nado mnou.
Mala som sa otočiť a povedať: „Drž sa ďalej, úchyl,“
či som to mala obrátiť na vtip? Už som videla tých akože odborníkov,
- prevažne mužov, ako hovoria... - Áno.
„Ako sa môže postaviť proti, doplňte meno, lídrovi?
Veď ani neznesie, keď ju sledujú na javisku.“
Pripomínalo to tvoj zážitok z Bostonu.
Je tvoja zodpovednosť opäť všetkých spojiť.
Správne. A je to veľmi unavujúce.
Musíme si preskákať psychickými prekážkami,
aby sme povedali, čo cítime, a nemysleli pritom na to,
ako to dopadne, lebo som žena.
Muži to nemusia robiť.
Mala som vymyslieť dobrý vtip?
Vtip by asi zabral.
Máš pravdu. Ak by si sa otočila, a povedala, že je ako úchyl,
pustili by sa do teba.
„Áno, Donald, sú moje.“
„Viem, že nazeráš, aby si videl moje vlasy, ale...“
„Na rozdiel od tvojich...“
„...na rozdiel od tvojich sú moje.“
Vrátiť tak čas. Bolo by to skvelé.
Belošky ma milujú. Myslia si, že sme spriaznené duše a že som Lizzo.
Moja dcéra je prváčka na Standforde.
Povedala som mame, nech sa tým nechváli, a ona na to:
„Aká dobrá je tá škola, keď berú toľko dievčat?“
Ak prichytím syna sledovať porno, vyriešim to tak,
že si prisadnem a pozriem si ho s ním.
Dobrý nápad.
Neexistuje lepší spôsob, ako ho od toho odradiť,
než spomienka na to, ako to komentujem.
Mama má rada kanál Lifetime.
Zatlieskajte, ktorá ho sledu... Dobre.
Chcem, aby ste vedeli,
že ste dôvod, prečo sa ženy nemôžu pohnúť vpred.
Dôležitý vtip, ktorý som tu povedala,
sa začal tak, že sme s mamou pozerali telku.
Mama miluje Čakanie na lásku a Lifetime.
Mám pocit, že som adoptovaná, lebo sa nám páčia rozličné veci.
A moja mama je do toho zažratá ako bežné ženy.
Pozriem sa na ňu a vidím bežnú ženu.
Sledovala som každú epizódu... A preto ženy zlyhávajú.
Preto zlyhávajú. Je to nesprávne.
Rozprávam sa so ženami. Napríklad: áno, urobil chybu,
ale čo robíme my?
Čo považujeme za dôležité?
Prečo nás v tom musia utvrdiť?
„Sieť pre ženy.“
Teoreticky to znie dobre, však?
Myslela som si, že budú vysielať filmy o silných ženách.
Chápete ma? Menštruujúce ženy na trávniku.
Ktoré budú chlapom odrezávať bimbasy.
Myslela som si, že tam ženy budú... Chápete?
Nevedela som,
že tam budú nejaké hlupane zmätene pobehovať.
Prosím, dajte si všetci pozor.
Dobre, dobre. Raz, dva, tri, štyri, päť, šesť!
Počkať. To naozaj?
- Áno. Úprimne povedané. - Pôsobivé.
Nezostrelila ich ochranka?
Nie. Bola skvelá. To ona.
- Počkala som, kým budeš chrbtom. - Dobrá práca.
V dnešnej dobe je byť komikom ťažšie.
Nemôžete vtipkovať o toľkých veciach,
či by ste nemali, aby ste sa nedostali do problémov.
Ako dieťa, ktoré bolo terčom mnohých vtipov,
- sa teším, že o niektorých... - Ja...
...veciach sa nevtipkuje.
Som politicky korektná.
To je môj názor.
Viem, čo je dobré pre mňa a to, čo robím,
z čoho mám dobrý pocit, a čo je už cez čiaru.
Ale nebudem iným komikom hovoriť, čo môžu a čo nemôžu.
No ja mám hranice.
- Ale posunuli sa, však? - Áno.
Kedysi boli tu. Teraz...
Už som zabudla, ktorý komik povedal:
„Ak by bolo moje decko gay, tresol by som ho po hlave domčekom pre bábiky.“
Nahnevalo ma to, lebo som pracovala s LGBTQ deťmi,
ktoré boli týrané
a ktoré rodičia vyhodili z domu.
Povedala som mu: „Hej, kamoško. Toto nie je cool.
Ani to nie je vtipné. Obhajuješ mnohých, ktorí by to urobili.
Popremýšľaj o tom.“
Vyrastala som na Diceovi a Eddiem Murphym,
takže moje začiatky boli urážky, mizogýnia, vtipy o tučných a šľapkách.
Také vtipy som hovorila,
a nesnažila som sa tváriť, že som chlap, ale komička.
- Zaujímavé. - Vídavala som to v telke.
Raz za mnou prišla baba a vraví:
„Prišla som sa zasmiať, a tvoj vtip o pedofiloch bol taký krutý,
až vo mne prebudil najhoršiu spomienku môjho života.“
Na základe toho som svoje vtipy úplne zmenila.
Komici, ktorých mám rada, napríklad George Carlins, tvrdia,
že by ste mali útočiť hore.
- Dobrá poznámka. - O to ide.
Hovoriť pravdu o mocných.
- Prečo si budem doberať... - Niekoho utrápeného.
Nejakého chudáka, ktorý má problémy?
O tom... O tom nie je komédia.
- Má človeka povzbudiť. - Hej.
Dať hlas ľuďom,
- ktorí ho nemajú. - Áno.
A poukázať na pokrytectvo.
Takú komédiu mám rada.
- Musí mať pointu. - Áno, to robím.
- Keď kritizujem, tak tých pri moci. - Áno.
Väčšinou sa, žiaľ, ľudia smejú
na tom, keď si zabávač vystrelí z niekoho iného.
Správne.
Teraz už viem, že klauni sú najvtipnejší,
keď sú tými zraniteľnými oni
a uťahujú si zo seba.
- Chcú, aby ste sa smiali s nimi... - Správne.
...a nie spoločne sa vysmievali iným.
Toto by pomohlo asi každému.
Dobre, musím... Dobre.
Musím vám povedať, že horší bowling som nezažila.
Pre mňa to je nadštandard.
No tak, strácame celý stred USA a Chicago.
- No tak. - Áno, to sa deje.
- Ideme na to. Dobre, vy dve. - No tak.
VENOVANÉ TAJOMNÍČKE MADELEINE ALBRIGHTOVEJ
Vysvetľovanie vtipu je ako pitvanie žaby.
Môžete sa naučiť niečo nové, ale žaba pri tom zdochne.
Bola som vo vlaku do Washingtonu.
- Dobre. - A sprievodca sa spýtal, či chcem vozík.
A ja na to: „Nie, idem Colbertovi nakopať zadok.“
Preklad titulkov: Jessica Mona Youssefová