- ברוד ריבר אאוטפוסט הזמנה בלבד -
אנחנו נכנסות לסירות הקאנו האלה?
אנחנו הולכות עם הזרם. שלום.
שלום. היי, אני שאנון.
אני שמחה להכיר אותך, שאנון. -כנ"ל.
נפלא כל כך שאתן עושות את זה.
סאם? -היי, כן. נעים מאוד.
כיף להכיר אותך. -נעים מאוד.
וואו, האנפה.
אני רואה אותה. תראו כמה יפה היא נטמעת בסביבה.
אז זה אחד מהמקומות החביבים עלייך?
כשכל דבר בעולם מאיים למחוץ אותי,
מה שאני הכי אוהבת לעשות זה להביא אנשים לנהר.
פשוט ללכת, להיות בשקט, להיות ליד המים, לצפות בציפורים.
גם כשדברים נוראיים קורים סביבך...
מאה אחוז. -זה עדיין קיים.
אהבתי את הפרח הוורוד.
תודה. אם יש עלייך פרח ענקי,
את צריכה להצדיק אותו. -הוא מבליט את החיוך שלך.
עוד דרך לעשות כאילו עד שזה נעשה אמיתי.
בדיוק.
וואו. יש כאן זרם חזק, נכון?
שאנון, לקעקוע שלך יש משמעות?
כן. זה קעקוע של הכוח הלבן שלא כיסיתי.
זה צלב קלטי.
הוא עלה לגדולה בסצנת הכוח הלבן
כי אסור להציג צלבי קרס בגרמניה.
הרבה זמן חשבתי,
"אינני רוצה לכסות אותו כי אינני יכולה לברוח מעברי."
אבל לפני כמה שנים הייתי בעצרת "איחוד הימין 2"
ולבשתי חולצה עם הכיתוב, "אני ניאו-נאצית לשעבר. תשאלו אותי שאלות."
דיברתי עם אקטיביסטים שחורים
ומניתי את הסיבות שלי לכך שלא כיסיתי אותו.
והיא אמרה, "כן, אבל הוא עדיין יכול לגרום נזק."
לכן עכשיו אני רוצה לעשות
אנפה כחולה בגודל אמיתי כדי לכסות אותו.
אני עדיין חוסכת כסף לזה. -כן.
יש לי שמונה ילדים. אז אוכל? קעקועים? הכסף הולך לאוכל.
המחשבה שיש לך שמונה ילדים וגם עובדת בעבודה הזאת.
כלומר, שאני אמות. ההגדרה של אומץ.
כן.
ההסבר הכי פשוט למה שאני עושה זה אני נלחמת בנאצים אמיתיים
ועוזרת לנאצים אמיתיים להפסיק להיות נאצים.
אני הולכת לארוחת שנאה, המקום שבו נשים אמיצות אוכלות שנאה לארוחות בוקר.
אכנס בכם עם הביטחון העצמי שלי. אכנס בכם רק עם החיים שלי.
"נשים אמיצות אומרות לא לשנאה"
מישהו עיצב מכונות קפה של "קוריג"
בצבעים שונים לפי חליפות המכנסיים שלי.
בסדר. -יש אחת בצבע כתום יפה.
יש בצהוב.
יש סוג של בורדו.
ויש עוד שורה שלמה. תראי את זה.
האדומה, הירוקה. הוורודה.
והוורודה אפילו פתוחה, כי הפה שלך פתוח.
אני מתפעלת מתשומת הלב לפרטים. -כן.
עפתי על זה. -כן.
אף פעם לא הבנתי את האובססיה לשיניים שלי.
"צ'לסי קלינטון היא שיאנית עולם באורך שתי השיניים הקדמיות
והשיא לעולם לא יישבר."
"גועלית. מכוערת."
"עקרבית מכוערת"?
או... "הלוואי שתמותי.
אם אמך באמת הייתה בעד בחירה, היא הייתה מפילה אותך."
כשאנחנו מדברות עם נשים שמסרבות לשנוא,
שנאבקות בשנאה...
נאלצנו לעשות את זה בעצמנו,
ולמרבה הצער, ראית את זה רוב חייך בגלל
החוויות האישיות שלך.
אני לא זוכרת תקופה בחיי שבה לא הייתי מודעת לשנאה,
לסוג של רחש-בחש אלים סביב המשפחה שלנו.
מה שמרשים במיוחד בנשים שמוצגות בפרק הזה
זה איך הן התנערו מהשנאות או מהטינות או מהדעות הקדומות
שלהן עצמן במטרה להשתחרר מזה.
- וושינגטון הבירה -
אנחנו הולכות למסעדה שהייתה חביבה על אמי המנוחה,
"קקטוס קנטינה", עם שלוש נשים אמיצות מאוד.
אנחנו פוגשות לבראנץ' את ג'מל היל.
שלום. נעים מאוד. -כמה נעים להכיר אותך.
אנחנו מתחבקות או... -כן. אנחנו בהחלט מתחבקות.
טוב. -מאה אחוז.
ואת נגין פרסאד.
היי. נעים מאוד. -מה שלומך?
ואת שאנון ווטס. -טוב לראות אותך.
אני הולכת לארוחת שנאה.
זה המקום שבו נשים אמיצות אוכלות שנאה לארוחת הבוקר,
לצד צ'ימיצ'נגות ומרגריטות.
נהגתי לבוא למסעדה הזאת לעתים קרובות
עם סבתי ועם החבר שלי שעכשיו הוא בעלי.
הייתי הנהגת התורנית.
יותר מקנקן מרגריטה אחד חוסל.
נשמע שהם עשו חיים. -כן, בהחלט. תודה.
אין לי מילים להודות לכן על שבאתן הנה.
הנושא הוא נשים אמיצות שאומרות לא לשנאה
ונאבקות בשנאה.
ומצליחות להתנער מהשנאה ולהתנגד לה,
אבל גם מנסות להתעלות מעליה.
כולכן ללא ספק ספגתן הרבה יחס שלילי כלפי מה שאתן עושות
ומי שאתן, המאבקים שלכן, נכונותכן לדבר.
רוצה שאקריא את זה? חצי מאלה ששלחת לי גסות מאוד.
"אימהות דורשות מה? זין?"
- שאנון ווטס "אימהות דורשות פעולה" -
"הקול שלה דוחה ומעצבן.
האוזניים שלי מדממות אחרי החרא הזה."
- נגין פרסאד קומיקאית -
- ג'מל היל עיתונאית -
"ג'מל היל היא נושא חם.
איזה קשקוש גזעני יצא מהפה שלה היום?"
"שתייניות בוקר בורגניות עם אובססיה לקרטונים של יין פרנזיה."
נשמע כיף.
את יודעת, שאנון, את ממש הסתערת
על המאבק נגד שדולת הנשק, במיוחד "איגוד הרובאים הלאומי."
תוכלי לתת לנו מעט רקע?
הייתי עסוקה בקיפול כביסה.
ראיתי מבזק חדשות שדיווח על אירוע ירי
בבית ספר יסודי בניוטון, קונטיקט.
כששמענו ש-20 ילדים ושישה אנשי חינוך נטבחו,
התרגזתי מאוד.
בו במקום, קבוצה של נשים זרות מכל המדינה,
שכולנו נפגשנו בפייסבוק...
- אימהות דורשות פעולה לשימוש נבון בנשק -
הבנו שמה שצריך ללכת ראש בראש מול שדולת הנשק.
באנו לכל דיון על חוק הפיקוח על נשק.
והינה, אחרי כמעט תשע שנים, אנחנו מנצחות.
איגוד הרובאים מתמקד בי.
הם התחילו להעלות פוסטים על כך שאני מוחקת את התגובות.
ואז השבתתי את התגובות שלי
והם העלו פוסט על כך שהשבתתי את התגובות.
זה איגוד הרובאים. לזה הם מקדישים את זמנם.
וזה מראה לי שאני גרה בראש שלהם בחינם.
הקטע החביב עליי, שמרתיח במיוחד את חובבי הנשק,
זה שהמתנדבות שלנו התחילו לסרוג בזמן דיונים על חוק הפיקוח על נשק.
הדיונים על חוק הפיקוח על נשק...
נמשכים לפעמים משמונה בבוקר עד חצות בלילה.
נכון. -נכון?
עוצמת הזעם שזה מעורר בחובבי הנשק.
כלומר, ציוצים כמו, "הפוסטמות סורגות".
"אנחנו סורגות צעיפים, אדוני." כאילו, מה...
זה יהיה פודקסט מדהים. "הפוסטמות סורגות."
זו הייתה חצר אחורית של אמריקה שלא הייתי מודעת לקיומה.
התחלתי לקבל הודעות דוא"ל, טלפונים, מכתבים.
אנשים שנוסעים ליד הבית שלי ומאחלים לי מוות.
או מאיימים שיתקפו אותי מינית, או שיהרגו אותי או שיתקפו את ילדיי.
אני זוכרת יום אחד במרילנד, כשמתנדבות "אימהות דורשות פעולה"
הגיעו לבית המחוקקים כדי לתמוך בחוק שיפרק בני זוג מתעללים מנשקם,
וקבוצה שלמה של קיצונים הגיעו להפגין מולן.
היינו מוקפות בעיקר בגברים,
שנשאו בגלוי רובים חצי אוטומטיים.
אוי ואבוי.
פתחנו בשיחה איתם.
אנחנו רק רוצות להוציא את הנשק
מהידיים של אנשים שעלולים להרוג נשים.
אנשים שהורשעו בהתעללות.
הם לא יכלו לחלוק עלינו ופשוט הסתלקו.
הם אמרו, "טוב, מי יכול להתווכח עם זה?"
הם רצו להפחיד אותנו. הם רצו להשתיק אותנו.
- בדיקות רקע עכשיו! -
יכולנו להרים ידיים או להגביר את המאמצים.
אז והגברנו את המאמצים.
- אימהות דורשות פעולה לשימוש נבון בנשק -
אימא שלי הייתה האדם
שנתן לי את החוסן הנפשי ואת הכוח להתעמת עם בריונים.
הייתי התלמידה החדשה ונטפלו אליי.
אימא שלי שלחה אותי לשחק בחוץ יום יום.
הילדים בשכונה
הציקו לי, דחפו אותי.
חזרתי הביתה בוכה ואימא שלי עמדה בדלת.
היא אמרה, "את לא יכולה להיכנס. זה לא מקום לפחדניות.
את צריכה לצאת
ולמצוא דרך להסתדר עם הילדים האלה."
אז יצאתי. אבל היא נהגה כך כל חיי.
"כל אחד חוטף מכות בחיים.
מה שחשוב זה אם את קמה בחזרה."
היא אמרה את זה כל הזמן.
"החיים הם לא מה שקורה לך,
אלא מה את עושה במה שקורה לך."
בדיוק.
אל תיתני לאף אחד להגדיר את זהותך. את זו שמגדירה את זהותך.
- לוס אנג'לס -
מישהי שממחישה היטב את המילים האלה
היא מייגן די סטליון.
אני כל כך שמחה.
היא חיה את חייה בתנאים שלה.
אבל אשלח להם. זו התמונה הכי טובה שיצאה.
בין אם היא שרה ראפ, או חוזרת ללימודים
כדי לסיים תואר ראשון בניהול מערכות בריאות.
הוא חושב, "כן, תני לי."
הוא חושב, "ברור שכולכן סביבי."
"תראו אותי, אני פור-אי."
- פור-אי -
היא מוכיחה מה אמניות יכולות להשיג כשהן לא פוחדות.
אני פראית קלאסית, בורגנית, מצוינת, כן
חצופה, הפכפכה, שובבה, היי, היי עושה שטויות, מה קורה?
היא לא מושפעת כהוא זה מהשנאה שהיא חוטפת,
ולמרבה הצער היא חוטפת המון שנאה.
והשנאה רק מזינה את היצירתיות שלה,
ואני חושבת שבאופן מוזר היא נותנת לה הרבה אנרגיה.
כן, היא לא מתנצלת. -לא מתנצלת.
עושה שטויות, מה קורה?
מה קורה? מה קורה? מה קורה?
מגפת הקורונה הייתה תקופה יצירתית מאוד בחיי.
חזרתי לצייר. זה מרגיע אותי.
ניסיתי לרצות את כולם ולשמח את כולם.
הרגשתי שאני מתנתקת מעצמי.
אז הייתי צריכה להיזכר מי אני,
והייתי צריכה לבלות זמן רב יותר לבדי
כדי לחזור לעצמי
ולגלות מה משמח אותי.
בילדותי אהבתי מאוד אמנות.
לא הצטיינתי.
הוריי באו לתערוכה,
והמורים ללא יוצא מן הכלל אמרו משהו כמו,
"אנחנו מעריכים מאוד את צ'לסי. עמדת העבודה שלה תמיד נקייה."
כן. "היא כל כך מסודרת."
או שאמרו, "היא דייקנית מאוד."
"מה שבטוח, היא מגיעה בזמן." -"מגיעה בזמן."
טוב. בסדר. -כן.
צ'לסי עוקבת אחרי מוזיקת ראפ מאז שהייתה ילדה.
אבל אני שמעתי עלייך בזכות השיר "ואפ" של קארדי בי.
- "ואפ" קארדי בי ומייגן די סטליון -
תמיד רציתי לשיר עם קארדי.
כשהיא שלחה לי את השיר, שלחתי אותו בחזרה אליה, למחרת.
וזה היה מרגש כל כך.
כי גברים נראים כל כך בטוחים במה שהם אומרים.
ואין להם שום בעיה לדבר על המיניות שלהם
ועל כוונתם לעשות איתך סקס.
לכן חשבתי לעצמי, "טוב...
אני יכולה לעשות את זה. וזה יישמע פצצה מהפה של אישה."
נפלא לראות נשים פרועות כל כך.
זו המשימה שלי בחיים.
לוודא שאני תמיד אני עצמי בלי להתנצל.
לא משנה מה כל אחד אחר אומר עליי או מתנהג כלפיי,
אני לא רוצה שזה ישנה את מה שאני חושבת על עצמי.
אם הייתן מכירות אותי, הייתן יודעות שתמיד הייתי כזאת.
אלא שעכשיו הרבה אנשים מסתכלים.
הופתעת מתגובת הנגד השמרנית כלפייך?
הופתעתי שבימינו אלה,
כשיש כל כך הרבה אפשרויות, כל כך הרבה דברים לראות ולהאזין להם,
הדבר הראשון שאנשים רוצים למתוח ביקורת ולדבר עליו
זה משהו שהם לא אוהבים.
זה כמו הסרטון שלך עם
הגבר שנראה כמו איזה נבחר ציבור,
צופה במחשב שלו.
כן. -כן.
זונות רגרסיביות טיפשות.
אתם הגברים שנכנסים לאינטרנט ומטנפים על המוזיקה של מייגן די סטליון,
יש לכם הרבה מה לומר על דברים שלטענתכם לא מרשימים אתכם
ושאתם לא אוהבים.
בשביל מישהו שחושב שהיא איומה, יפה שאתה זוכר בעל פה את המילים.
נכון. הם מנתחים את המילים ואת החיים שלי.
אז בואו ואתן לכם משהו שאולי דווקא תרצו לראות.
אז אני עושה, "טוב. בום. הרי לכם."
אני זוכרות זונות שהריעו לי בשמחה
עכשיו אני בוסית והן כועסות עליי
כל הזמן מנסות לעקוף אותי
רואות אותי עוברת ועדיין מנסות לגרור אותי
אני חושבת שבסתר הם אוהבים את זה.
גם אני.
כן. נראה לי שהם רוב הצופים.
מה הדברים הכי משוגעים שאמרו עלייך?
אנשים אומרים הרבה דברים משוגעים. -נכון.
ואני משתדלת לשמור על לשון נקייה ככל האפשר.
פעם קראתי שאני לא באמת לומדת אלא עושה את זה רק בשביל הרושם.
חשבתי לעצמי, "בסדר."
אנשים ממציאים שטויות. -זה פשוט טירוף.
פשוט ממציאים דברים. -ומאמינים בהם.
ומתווכחים בלהט... -לא ייאמן.
זו האמת.
בעלי ואני התחתנו לפני שהתחתנו.
אני מתחתנת פעם בשבוע. -את נשואה?
כן. -כל הזמן.
אני גם התגרשתי.
לא ידעתי. -כן, גם אני לא.
וכשאת מגיבה, אומרים לך, "את אמורה להתעלות מעל זה.
את אמורה להיות ככה וככה." ואני אומרת, "אחותי, גם אני בן אדם."
יודעים מה? לא אכפת לי.
יכולתם להגיד את הדבר הכי נורא
שאפשר להגיד לי, ולהמשיך בענייניכם.
אכלתם את הכריכים שלכם, הלכתם לעבודה. ביליתם עם המשפחה.
ושכחתם שאמרתם את זה. אבל אני סוחבת את זה איתי כל היום.
אז אני אומרת, "אני לא יכולה להמשיך לסחוב את המטען הזה."
ניסית להגביל את כמות הצפייה שלך באינטרנט?
נאלצתי לקחת פסק זמן מהרשתות החברתית. -עשית בשכל.
כן. רציתי לעבוד על מוזיקה חדשה,
ולכתוב ולהתמקד.
כי כשאת מאפשרת להרבה רעשים מבחוץ להיכנס,
זה בולם אותם במשימה המקורית שלך.
והרגשתי שזה מה שקורה.
- קארדי בי ומייגן די סטליון -
- החזירו את כל המגדר הנשי 100 שנה לאחור -
- בגלל שירן הנתעב והדוחה "ואפ" -
רואים הרבה אנשים תוקפים אישה, נכון?
והדבר הראשון שהם חושבים הוא,
"בואו נקפוץ על העגלה. שמעתי גם את זה. אני מכיר גם את זה.
ובואו נתעלם מעובדה שזה פוגע בה עכשיו.
תראו איך היא מתמוטטת." אתן מבינות?
זרקתם עליי כל כך הרבה בוץ וכשסוף סוף אני מתחילה לענות,
פתאום אני משוגעת, פתאום חטפתי התמוטטות עצבים."
אבל זו תמיד אותה תוכנית פעולה. -נכון.
הייתי צריכה ללמוד
שזה מה שקורה לאישה חזקה.
כשאת לא מראה חולשה, הם כל הזמן מנסים לגלות,
"מה יקפיץ אותה?" -רוצים לשבור אותך.
באותה מידה שאתם תיכנסו בי, אני אכנס בכם.
אבל אני אכנס בכם רק עם הביטחון העצמי שלי.
אני אכנס בכם רק עם החיים שלי.
אולי יום אחד תתעייפו. לא יודעת.
אבל לא תשברו אותי. -כן.
אני בטוחה שאתם תתעייפו לפניי.
אז...
זה נכון.
ציירת ליל סערה.
תראי את ליל הסערה שלה.
וואו. את כל כך מסודרת.
אלוהים. איזה רחש.
זה טיפול פנים בשבילך.
זה באמת מדהים.
הומור יכול להיות תרופת נגד חזקה,
אפילו כשמדובר בהתמודדות עם דברים כמו דעות קדומות.
נגין, את אקטיביסטית וקומיקאית. ספרי לנו קצת על הרקע שלך.
רציתי לעבוד בשירות הציבורי
ולהשפיע וכיוצא בזה.
אבל המשיכה לקומדיה הייתה חזקה מדי.
אז בשלב מסוים התחלתי לעסוק בזה במשרה מלאה,
בקומדיה.
מה הורייך אמרו?
ההורים המהגרים שלי התלהבו מאוד.
אני זוכרת
שהרגשתי שהוריי מאוכזבים ממני
כי שמעתי את אמי אומרת לאחת החברות שלה,
"אני מאוכזבת מנגין."
קומדיה מהסוג שלי היא מה שמאפשר לדעאש להמשיך להתקיים.
"בדעאש מתאמנים עכשיו כדי להרוג את כל המשפחה שלך
ולחרבן לתוך חור הצוואר שלך
אחרי שיכרתו לך את הראש בלהב קהה."
אפשר להזמין אתכם למופע סטנד-אפ?
הוא נקרא "המוסלמים באים."
יש חבורה של מוסלמים על הבמה אבל הם קורעים.
איום הרצח הכי מפחיד שקיבלתי הגיע לטלפון הביתי של הוריי.
הוא הלך ככה: "אנחנו נהרוג את הבת שלכם.
אנחנו נהרוג את כולכם אם היא תמשיך לעשות את מה שהיא עושה."
וזה, אני שוב מזכירה, לספר בדיחות.
אחד הסרטים שיצרתי נקרא "המוסלמים באים",
והיו אנשים שחשבו שזה כמו
הרצאת אזהרה על בואה של אפוקליפסה מוסלמית.
קיבצנו חבורה של קומיקאים מוסלמים אמריקאים,
בצורה לא אלימה, ויצאנו לסיבוב הופעות
באלבמה ובמיסיסיפי ובאריזונה.
נכון שאריזונה היא... -נכון.
מהמקומות שאוהבים בהם מוסלמים.
הקמנו ביתן בשם "תשאלו מוסלמי"
באמצע כיכרות הערים,
ופיתינו אנשי באמצעות ממתקים וכאלה.
יש כאן מוסלמית חיה שתענה על השאלות שלכם.
מה שמעניין זה שכשניגשים לאנשים
באהבה, ו... -ובהומור.
ובהומור, ויוצרים מרחב נינוח,
סביר יותר שאנשים ישאלו שאלות.
נשאלתי שאלות כמו... -מה דעתך על 11 בספטמבר?
וזו שאלה שמעוררת כעס אצל אנשים מסוימים.
נכון? ואילו אני אמרתי,
"יודעת מה? אני נמצאת בלב ג'ורג'יה, נניח.
וייתכן שהם מעולם לא פגשו מוסלמי."
כן, או שהם לא יודעים שפגשו. -או שלא יודעים.
כי אנחנו מתהלכים ביניכם.
והם לא שמעו מוסלמים מגנים את 11 בספטמבר.
אני אעשה את זה.
תנו לי להכניס אותם לעולם שלי, ואז אולי הם יצחקו.
בשביל מישהו שמוכן להשמיע צחקוק קטן, ובסיטואציה אחרת
עוד צחקוק אחד, ועוד אחד ועוד אחד.
הצחקוקים האלה מצטברים לכדי משהו כמו שינוי חברתי.
נכון.
ואני תמיד משיבה כך: "אני מצטערת שאתם שונאים אותי.
אני מקווה שתמצאו קומיקאי שתאהבו.
שיהיה לכם יום נפלא. אימוג'י חיוך."
כשהם יורדים נמוכים, אנו עונים באימוג'י.
- קונטרה-פוינטס -
התוכנית המקוונת שבה אנחנו מדברים על עצב, פשיזם, סטיות מיניות, כתות.
- קטעים מ"קונטרה-פוינטס" (1.54 מיליון מנויים) -
"כולם יכולים סוף סוף להסכים
ש'קונטרה-פוינטס' שייכת ישירות לפח האשפה?"
הינה אני, מתוק.
"נטלי וין היא אדם נוראי כל כך, אלוהים."
"אני כל כך שונא את 'קונטרה-פוינטס', שזה לא ייאמן."
"'קונטרה-פוינטס', איזו אכזבה."
זו תגובה טובה.
אם אתה רוצה להעליב, לפחות תהיה מצחיק.
אני ממש מצפה לפגוש את נטלי, המוכרת גם כ"קונטרה-פוינטס".
האינטרנט יכול להיות קרקע פורייה
לשנאה ולמידע כוזב,
אבל בעזרת האמפתיה האינסופית שלה והתואר השני שלה בפילוסופיה,
היא עזרה לאנשים להטיל ספק באמונות הקיצוניות שלהם.
מי אנשים חושבים שאני?
אני בדרנית יוטיוב בעלת מודעות חברתית,
לא איזה גנדי טרנסקסואל.
היא משתמשת בתלבושות, במבטאים ובאביזרים תיאטרליים
כדי להמחיש את הטענות שלה.
אני חושבת שזה חשוב... -כן.
כי לא כולם מגיבים לטיעון לוגי.
לפעמים צריך לנסות גישות שונות
כדי לפתוח לאנשים את העיניים, את האוזניים ואת הלב.
- בולטימור -
שלום, יקירתי. -שלום. היי.
תודה שהסכמת להיפגש. -אפשר לחבק אותך?
כמובן. כן. -אני יותר חבקנית.
כמה זמן את גרה בבית המשגע הזה?
מספטמבר.
כשנכנסתי וראיתי את המדרגות האלה, חשבתי,
"אני רוצה מצלמה מולן."
אני מסתכלת סביבי ואני רואה בגדים וכובעים משגעים.
צריך לתפוס את תשומת לבם של נשים ואז להחזיק בה.
במיוחד ביוטיוב, כי את מתחרה בסרטוני חתולים ו...
אימא שלי אוהבת סרטוני חתולים טובים. -מי לא.
אנשים פונים אלייך בבקשות ספציפיות
כי הם חושבים שאולי זה ישפיע יותר
על מישהו בחייהם?
אנשים רבים אומרים, "אחי", או "אמי,"
אני מאבד אותם לטובת אלכס ג'ונס, אני מאבד אותם לטובת קיואנון."
15 אחוז מהאמריקאים מאמינים בקיואנון.
צר לי על האנשים האלה. זה כמו מלחמת האזרחים.
משפחות מתפרקות בגלל הדבר הזה.
אז מה נעשה בעניין השנאה?
האם אפשר לשכנע אנשים לוותר על אופן החשיבה הזועם?
אני חושבת שזה אפשרי. אני חושבת ש...
אי אפשר לעשות את זה באמצעות טיעונים ישירים, רציונליים.
נניח שמישהו שונא קבוצה מוחלשת כלשהי.
זה מופשט.
אבל אני פוגשת אותם אישית,
והם אנשים נחמדים ואדיבים ומעמיקים.
ויש שם סוג של דיסוננס קוגניטיבי
בנוגע לזהות של אדם טרנסג'נדר.
ואז את יושבת מולם,
ופתאום זה כזה, "את בן אדם.
אני יכול לתקשר איתך בצורה רגילה לגמרי."
כשאתן צופות בסרטון יוטיוב,
אתן צופות באדם הזה מדבר אל המצלמה.
הוא כאילו מדבר ישירות אליכן.
יש תחושה של אינטימיות. -נכון.
מכנים את זה "קשרים פארא-חברתיים".
אנשים מרגישים שהם מכירים אותך,
ולכן את יכולה להשתמש בחיבור שלך עם מישהו
כדי לנסות לפתוח אותו.
זו אסטרטגיה חכמה מאוד.
קשה לביצוע, אבל חכמה. -קשה לביצוע. כן.
ההבטחה של "ביטול"
הייתה שהוא יעביר את הכוח לאנשים שאין להם שום כוח
ויביא צדק למתעללים חזקים.
במובן מסוים, זו גרסת המאה ה-21 של הגיליוטינה.
אבל כמו הגיליוטינה,
זה יכול להפוך למופע בידור סדיסטי.
העלית נקודה חשובה מאוד כשאמרת שזה עבר מ...
"טוב, אז מישהו עשה משהו טיפשי, אולי פסול"
ל"אדם טיפש ופסול שנודה מהחברה."
אבל מתן דין וחשבון הוא דבר טוב.
מתן דין וחשבון זה בסדר,
אבל לבטל אנשים בגלל מי שהם זה לא בסדר.
או להניח שהמעשה שעשו הוא כל מה שהם.
זה נכון.
שאדם מוגדר ע"י פעולה בודדת כלשהי.
ועם זאת, אני חושבת שמתן דין וחשבון זה חשוב מאוד.
נניח שאנחנו רוצים מתן דין וחשבון, אבל מה זה אומר?
בהיעדר הליך תקין,
התוצאה היא אספסוף בכסות של תגמול,
החרמה, ביוש, הטרדה.
אני חושבת שזה גורם נזק עכשיו
אנשים מתחברים לטון האמפתי
שקיים בסרטונים שלי.
הם לא מרגישים שופטים אותם.
אני לא רוצה לגרום לאנשים להרגיש,
"אתה אדם נוראי. למה אתה כזה?"
כי, למה? איך זה יועיל?
השימוש בפלטפורמה שלך כדי להתעמת עם שנאה דורש אומץ.
זה עלול לחשוף אותך לביקורת חריפה.
אחד הדברים המצחיקים במאבק בשנאה,
היא שכשאת מופיעה בפורום ציבורי,
תכופות את מקבלת יותר תשומת לב מכפי שציפית.
ג'מל, אין לך מושג במה מדובר, נכון?
כשאת נאבקת בשנאה בפורום ציבורי
ואז מקבלת יותר תשומת לב? -בדרך כלל,
לא יודעת בקשר אלייך, אני מקבלת רק מכתבי אהבה.
אנחנו יודעות כמה כיף היה לך בשנים האחרונות.
את ג'מל היל אני מעריצה כבר זמן רב
כעיתונאית ספורט.
במשך הזמן היא הייתה ידועה בעיקר ככתבת
שאומרת רק את האמת.
יש לי עבודה עם חשיפה גבוהה וניהלתי שיחה בטוויטר
עם מישהו שניסה לתרץ את ההתנהגות של דונלד טראמפ.
זה היה כמה שבועות אחרי שרלוטסוויל
וכולנו יודעות מה הייתה התגובה שלו לזה.
"אנשים מצוינים." -"אנשים מצוינים בשני הצדדים."
ג'מל היל כתבה בטוויטר ש"דונלד טראמפ תומך בעליונות לבנה
ומקיף את עצמו בתומכי עליונות לבנה אחרים."
לא חשבתי שאני אומרת משהו שנוי במחלוקת.
חשבתי שכולם יודעים את זה, ומפה לשם
הבית הלבן מודיע שצריך לפטר אותי.
כאישה שחורה בתפקיד רב-חשיפה,
כל זה היה הקוקטייל המושלם לשטות גמורה.
קיבלתי הרבה איומים ברצח.
למרות כל מה שנאלצתי לעבור, אני שמחה שזה קרה.
כעת זה ממצב אותי במקום נוח יותר
להשמיע קול חזק עוד יותר וזה עשה אותי עוד יותר
בלתי מתנצלת מכפי שהייתי מעולם.
כיוון שאני כבר לא בערוץ אי-אס-פי-אן, הגישה שלי שונה.
היום אני תוקפת בלי חשבון. כי...
אתם לא תשבשו לי את היום בגלל רמת הבורות שלכם.
ואין לי זמן לכולם.
אבל לפעמים כשיש לי זמן, אז יש לי זמן.
ואני תמיד מתבדחת
שהזמן הכי גרוע לתפוס אותי ברשתות החברתית
הוא בזמן שקולעים לי את הצמות, כי זה נמשך שש שעות.
אני יושבת בכיסא ו"נו, תגידו משהו."
אני מוכנה! אני מוכנה. -אני מוכנה.
אתם תחטפו היום.
"ג'מל היל פוטרה מאי-אס-פי-אן
וממשיכה להתעלק עלינו עם הצמות הדקות והמגעילות שלה."
אגב, הן נקראות "אינדיבידואליות". תלמדו את המינוח.
"לבטל את ג'מל. היא כזאת 'סוחרת גזענות' והיא לא יודעת כלום בספורט."
אני חולקת על עניין הספורט.
"תודה לאל שהסרתי את המעקב מג'מל היל בגלל ימים כמו היום."
אז איך אתה יודע מה אמרתי?
אני כבר כל כך רגילה לשנאה.
התחלתי לקבל מכתבי שנאה כבר כסטודנטית בקולג'.
הפעם הראשונה שקראו לי "כושונית" הייתה באונ' מישיגן.
ולצערי, כיוון שהתמודדתי עם זה
באופן זה או אחר המון זמן, היום אני למודת קרבות.
ואני שונאת להגיד לנשים צעירות
שהן פשוט צריכות להתרגל לזה.
והתחלתי לשנות את המסר
כי אינני רוצה שהן יתרגלו.
אני עשיתי את הטעות והתרגלתי לזה.
אבל לא יעלה על הדעת שהקורבנות הכי גדולים של דיכוי
יהיו אלה שנדרשות לתקן את המצב.
אני אצטרך שתעזרו לי, טוב? כל אחת צריכה לתרום את חלקה.
זה נכון ב-100 אחוז.
רק משום שאנחנו בוחרות לעורר מודעות ותשומת לב
לתנאים האמיתיים של אנשים שנראים כמונו,
כי אנחנו רוצים להילחם על כך שהמדינה באמת תקיים
את כל המילים היפות שהם מתהדרים בהן.
אנחנו רוצים שאמריקה תהיה שוב הכי טובה שאפשר.
והעובדה שיש אנשים רבים שמעדיפים,
במקרים מסוימים, להרוג אותנו רק כדי שזה לא יקרה, היא עצובה מאוד.
אבל זה גם מעורר השראה כי זה מאלץ אותי לדבוק במשימה.
- וירג'יניה -
אלוהים. תראו את זה. -נכון?
טוב, סוזי, הבאת לנו הרבה דברים.
אני מתה על הצבע הזה.
אחד הצבעים האהובים על נכדיי הוא סגול.
גם הת'ר אהבה סגול.
טוב, סוזן.
חמודה, לא אכפת לי אם את מצליחה או לא.
הדבר הכי קשה שאני יכולה לדמיין שמישהו עובר הוא אובדן בת או בן.
- סוזן ברו אמה של הת'ר האייר -
- דון קולינס אמו של סגן ריצ'רד קולינס ה-3 -
שתי הנשים אלה, סוזן ודון, איבדו את ילדיהן בפשעי שנאה.
בשני המקרים הם נרצחו בזדון ובכוונה תחילה.
במקרה של דון, בנה נפל קורבן למישהו ששנא אותו
רק בגלל צבע עורו.
תעשי כמה שורות ותראי מה נראה לך שאת יכולה לעשות.
בתה של סוזן נרצחה כשמכונית נסעה לתוך המון
שהפגין נגד ניאו-נאצים בשרלוטסוויל.
דרך הלולאה הזאת. טוב.
שתיהן מנסות לדבר נגד שנאה
בכל דרך שהן יכולות.
והן באמת הוכיחו שאהבה חזקה משנאה
אפילו בנסיבות הקשות ביותר.
גם את נראית נאבקת.
כן, אני נאבקת. זה קשה, אחותי.
נכון!
בכנות, גבירותיי, אין מצב שתלמדו לסרוג קרושה מהר כל כך.
סריגת קרושה היא עיסוק שמאפשר לך להתרחק ממה שקורה...
הוא מוריד את לחץ הדם. תקשיבו לי.
כשהת'ר נרצחה, זה התפוצץ כמו פצצה במוח שלי.
תמיד הייתי משוגעת על קריאת ספרים, סריגה וקרושה.
וכל זה נעלם עד 2020.
אני לא יכולה אפילו לדמיין
איך הרמתן את עצמכן מהקרשים אחרי מה שקרה.
הצעיר שהיית גאה בו כל כך, כל מה שקיווית שבנך יהיה.
וכל זה נלקח ממך במעשה אלימות נוראי ומלא שנאה.
בלי שום סיבה. -שום סיבה.
ואותו דבר קרה להת'ר שלך. -להת'ר.
במקרה של הת'ר לפחות היה אירוע שהאיץ את זה.
הוא אמר שהוא לא אוהב את מראה ההמון
או את מה שהם הפגינו למענו. -כך הוא אמר?
הוא נאלץ להודות ברצח של הת'ר כדי לחמוק מעונש מוות.
היית בבית המשפט באותו יום? -בטח.
לא החמצתי יום אחד בבית המשפט.
הסתכלת עליו? הצלחת לגרום לו להסתכל עלייך?
היו בקהל כמה ניאו-נאצים ואנשי אלט-רייט,
ואני נעצתי בהם מבטים חודרים.
מישהו מהם אמר לך משהו? -הם לא העזו.
שתיכן גמרתן אומר להשמיע את קולכן,
להתנגד לשנאה שקיפחה את חיי הילדים שלכן.
איך את מסבירה איך הצלחת לעשות את זה, סוזן?
היו ימים שבהם לא הצלחתי. ימים ארוכים שבהם ישבתי בבית ובכיתי.
אבל אנשים פנו וביקשו שאבוא לדבר איתכם.
ואני נעניתי.
זה החזיק אותי זמן מה.
בהתחלה דיברתי על הת'ר, כי
כשמאבדים אדם אהוב, רוצים לדבר עליו.
נכון. -כן.
בסופו של דבר, התחלתי להבין
שזה מלבין את כל אירועי 12 באוגוסט.
אז עזבתי את זה כדי להתמקד בסיבות למותה של הלן,
שהן תמיכתה ב"חיי שחורים נחשבים",
תמיכתה בזכויות שחורים ובזכויות לכל אדם.
השיטה של הת'ר להתמודד עם בני אדם, והיא אכן נהגה כך
עם צעירה אחת ביום שבו נרצחה, היא לומר,
"תסביר לי למה אתה מרגיש ככה,"
ואז לנסות לדון איתם בזה בעדינות.
כשאנשי שנאה פנו אליי בפייסבוק, עניתי להם,
"למה אתה מרגיש ככה? על מה אתה מבסס את זה?"
ומעת לעת הצלחתי להגיע אליהם.
במקרים רבים לא, אבל אני חייבת להאמין שאני טומנת זרעים.
את מכירה אישית אנשים שהתנערו מחיים של שנאה?
שני צעירים שהשתתפו במצעד הלפידים
התקשרו לבקש את סליחתי.
אמרתי להם, "לא ממני אתם צריכים לבקש.
אתם צריכים לדבר עם הקהילות שבהן פגעתם,
ואתם צריכים למצוא דרך לכפר על מעשיכם מול הקהילות האלה."
הם לא התלהבו במיוחד.
הם רצו לקבל ממני מחילה כדי שיוכלו להמשיך בענייניהם.
ואני אמרתי, "זה לא כל כך קל. תצטרכו לתת עבודה כאן."
- גב' ברו -
קיבלתי פלטפורמה שלא ביקשתי, שלא הגיעה לי.
הלוואי שלא היית מקבלת. -נכון.
אבל אם כבר קיבלתי, אנצל אותה כדי להביא אנשים נוספים ולהעלות נושאים נוספים.
סוזן היא הגיבורה שלי. היא אמרה,
"בכל הזדמנות שתיקרה בדרכי, אני אוודא
שהעולם יידע גם על ריצ'רד."
נכון שזה מקסים?
זו רוח אימהית אמיתית. חד וחלק.
איך יכולתי שלא? -מאה אחוז.
בני פשע בכך שאמר "לא" לאדם שנראה שונה ממנו.
כי הרוצח אמר לו לזוז הצדה?
"זוז שמאלה, זוז שמאלה." ובני אמר "לא".
ואז הוא שלף סכין ונעץ אותה בחזהו.
והוא מת במקום.
הוא נשפט והורשע?
סוף סוף. -זה היה משפט מקומי או פדרלי?
זה לא הגיע לדרג הפדרלי.
וכשפשע השנאה נמחק מכתב האישום,
אנשים בצד השני מחאו כפיים ונתנו כיפים זה לזה.
אני פשוט לא מבינה איך זה קרה במקרה הזה.
אל תיתנו לאף אימא נוספת
לחוות את הכאב שאני מרגישה היום.
חוק זמני למאבק בפשעי שנאה נכנס לתוקף במדינה שלנו,
והוא נקרא על שם סגן ריצ'רד קולינס ה-3.
- חוק סגן קולינס -
אני מצדיעה לך על שקמת ופעלת לשינוי החוק במרילנד
כדי שלעולם לא יהיה צל צלו של ספק לגבי מהו פשע שנאה.
בהחלט. אף אחד לא יכתיב מי לא אמריקאי.
עשינו כל מה ש"החברה" אומרת שאנחנו אמורות לעשות
כדי לגדל את ילדינו.
ואז מישהו אומר לי,
"את לא מספיק טובה כי יש לך מלנין בעור,
ולכן אסור לך לעמוד שם."
מי שמך?
אני אסירת תודה כל כך שאתן פעילות בנושא.
זו בחירה בכל יום מחדש. אתן לא חייבות לדבר עם אף אחד.
אתן לא חייבות להמשיך לעבוד כפי שאת עושות.
והעובדה שאתן ממשיכות נותנת לי תקווה.
נותנת לי הרבה תקווה.
סוזן, את חושבת שיש לנו בחירה?
מה עוד אעשה עכשיו?
אנחנו אימהות, ולא ביקשנו את זה.
אבל עכשיו, כשזה התגלגל לפתחי,
אנחנו צריכות לאזור עוז ולעשות מה שצריך.
כשאני מדברת עם סוזן, היא מבינה אותי.
ועל זה אני אוהבת אותה.
הצלחתי אחת. הצלחתי אחת. -כן, מותק! ידעתי שאת יכולה.
ידעתי שאת יכולה. עשי את זה שוב.
בפעם האחרונה שראיתי אותה דיברנו זמן ארוך מהרגיל.
יצאנו למכונית, התחבקנו והתחבקנו.
התנשקנו והתנשקנו. צחקנו, ואני אמרתי,
"זה כאילו שלא אראה אותך שוב."
ולא ראיתי אותה שוב. -אל אלוהים.
בפעם האחרונה שדיברתי עם ריצ'רד,
הוא אמר לי שהוא יוצא לחגוג, כי הוא היה...
הוא הצליח. הוא אמר, "אימא, הצלחתי."
"אני קצין והעולם יכיר את שמי."
אני לא זוכרת אם שמתי לב לשיר הזה לפני שהיא מתה, אבל...
איזה שיר?
שיר על כך שלעולם אין לקבל כמובנת מאליה את הפעם האחרונה שרואים מישהו.
- ב-2020 מספר פשעי השנאה הגיע לשיא -
- של יותר מעשור. -
- יותר ממחצית הפשעים הללו אירעו על רקע גזעני. -
- ג'ורג'יה -
הצלחתי!
נכון. אני אוהבת אותך. תיהנה עם ג'ין.
- שאנון פולי מרטינז קיצונית לשעבר/מומחית לכתות -
אני אוהבת אותך. ביי. -גם אני אותך.
שאנון הקדישה עשרות שנים מחייה לעזרה לאנשים
ששייכים לארגוני עליונות לבנה ניאו-נאציים,
לברוח מהם ואז לעשות את העבודה הקשה מאוד של כפרת עוונות.
תרים לי טלפון.
אני עושה את מה שאני עושה משום שחייתי
מגיל 15 עד כמעט גיל 20,
בתוך תנועת עליונות לבנה אלימה.
יותר מכול אני אוהבת לעבוד על פיתוח התערבות
כדי שאנשים מלכתחילה לא ייהפכו לנאצים.
- בלי זכוכית בלי נשק -
כן, לגמרי.
סמנתה הייתה חברה בקבוצת כוח לבן.
נוצר בינינו חיבור ועכשיו היא חברה שלי,
אני משמשת לה מנטורית.
וזה כבוד גדול בשבילי להיות מישהי
שהיא בוטחת בה מספיק כדי לדבר איתה ולשתף אותה בדברים האלה.
- ברוד ריבר אאוטפוסט -
וואו. מהמם.
ראינו אנפות. אילו עוד עופות?
יש שם צב.
כן. הינה הוא.
את השתמשת בנהר כדי להוציא אנשים מהעליונות הלבנה
ומהניאו-נאציזם ומהתנועה הפשיסטית. איך זה התחיל?
כל מי שניסה להיפטר מהרגל רע,
יודע שצריך להחליף אותו במשהו חיובי.
ומה שמפחיד בזה, במיוחד עכשיו,
הוא שנשקפת סכנה שילדים ייפלו קורבן או לאלימות או לאידאולוגיה.
וזה... זה חמקמק.
הרבה אנשים שם מרגישים בודדים ומבודדים,
כך שלהיות עם אנשים אחרים, להיות רק עם הטבע ולהבין
שהם חלק מדבר גדול יותר.
כן, זה חשוב מאוד.
לחיים.
לשיט מוצלח בנהר. -לחיים. לחיים.
לחיים זה נכון. את לא צוחקת.
היה כיף כל כך איתכן.
תוכלי לספר לנו קצת, סאם, איך בסופו של דבר
מצאת את עצמך תקועה ב"איחוד הימין"?
יצאתי עם מישהו, וזה היה מיד אחרי
שחוויתי טראומה, ואני פשוט...
הרגשתי שבורה ובודדה מאוד, חסרת הערכה עצמית.
פגשתי אדם אחד ש...
רציתי מישהו שיגיד לי מי אני כי לא ידעתי לעשות את זה בעצמי.
והאדם ההוא הצטרף לימין הקיצוני האלים.
הוא התחיל למלא לי את הראש ברעיונות
ואני השתוקקתי נואשות לתיקוף ולאישור שלו,
עד כדי כך שהלכתי אחריו לכל מקום.
וכפי שכולנו יודעות, הרטוריקה של הימין הקיצוני היא...
היא גאונית. -הם אנשי שיווק מצוינים.
וזה מה שהייתי צריכה.
שמישהו יגיד לי שאני מיוחדת.
לא ידעתי איך להוכיח את זה לעצמי.
והייתה לי תנועה שלמה שאמרה, "די בלהיוולד וזהו.
חוץ מזה לא צריך לעשות כלום."
רציתי בזה, במקום להשלים עם הבינוניות שלי
ולנסות להשתפר.
בעצרת של "איחוד הימין"
שבה נרצחה הת'ר האייר, הורם המסך.
זה פשוט שינה הכול...
כן. את יודעת,
הזדמן לי לשבת ולדבר עם אימא של הת'ר, סוזן.
כששומעים איך זה שינה לגמרי את החשיבה שלך,
אפשר להבין איך חיבור כזה, מוזר וטרגי ככל שיהיה...
כן. -יכול להשפיע מאוד, נכון?
את מתחילה לראות את הסיסמאות ואת המנהיגים,
ואת הצביעות ואת... הנתק ההזוי בין המציאות
לבין האידיאל כפי שהם תופסים אותו.
התייחסתי לזה כפי שזה היה, קשר של התעללות.
הייתי צריכה לברוח בסתר. הייתי צריכה לשקר.
אני זוכרת שבשלב מסוים התקשרתי לאימא שלי
ואמרתי, "ייתכן שלא אדבר איתך כמה חודשים.
ייתכן שלא אדבר איתך שוב לעולם. אבל חשוב לי שתאמיני
שאני באמת מנסה לפעול נכון."
חששת שהם יהרגו אותך?
הם אמרו לי שיהרגו אותי.
הדבר הכי כואב הוא להביט במראה
ולהבין שזו מי שאת.
אני מאמינה מעומק לבי שאנחנו חיות בעיצומה של מגפת טראומות.
אנחנו חיות במדינה אלימה ביותר.
סוג ההורות שאנשים רבים חווים. בריונות, גזענות.
ידעתי שהותקפתי מינית בגיל 14
ולא עיבדתי את זה בכלל.
אחד הדברים שהבנתי בסופו של דבר
בנוגע להשפעה הרעילה של טראומה
הוא שבסוף את רואה את העולם כמקום מסוכן
ומאיים במהותו.
ולכן אם מישהו בא
ומציע לך הסבר פשוט ונוח לכך שהעולם
מסוכן ומאיים עלייך כל הזמן,
זה מפתה ביותר.
אני לא מנסה לשנות את דעותייך הפוליטיות.
אני רק רוצה לעזור לך להתקדם לכיוון של שגשוג
ולא לעשות דה-הומניזציה לאנשים אחרים, לא לנקוט אלימות
כדרך ביטוי להתרחשויות סביבך
ולפחדים שיש לך בחייך.
זו המטרה שלי.
את אופטימית?
מיליוני... מיליארדי דולרים מוצאים תוך ניצול הפחדים שלנו
וניסיון למנוע מאיתנו כל תקווה.
כי אנשים חסרי תקווה
הם נוחים למניפולציה ולשליטה.
ואנשים עם תקווה הם אנשים חזקים.
אנשים עם תקווה יכולים להזיז הרים
משום שהם מאמינים שאפשר להזיז הרים.
ואין ספק שיש לנו באמריקה הרים שצריך להזיז.
ולכן אני חשה מחויבת לתקווה.
כמות האומץ שנדרשה משתיכן
כדי למצוא את הדרך החוצה היא מעוררת השראה.
אני באמת מאמינה שככל שיותר אנשים יפגשו וישמעו אתכן,
ההשפעה שלכן תהיה יותר ויותר חיובית.
- אני יכולה להשתנות -
- עדותה של סאם -
- נגד מארגני עצרת "איחוד הימין" -
- עזרה להבטיח פיצויי נזיקין לקורבנות בסך 25 מיליון דולר. -
שתי הכנפיים פרוסות. כמו פרק חדש...
- קים דיקינס מקעקעת -
אני אוהבת את זה.
אנחנו יכולות לנהל שיחות ארוכות ולהעביר חוקים, אבל בסופו של דבר,
הקשר האישי הוא שקובע
אם מישהו בוטח מספיק כדי לעשות תיקונים ולהתחיל חיים חדשים.
אנחנו צריכות את שני הדברים. -נכון.
הנשים שפגשנו מילאו אותי תקווה.
נשים שמתמודדות עם נושאים קשים מאוד, אבל בעצמן מלאות תקווה,
שכן בלעדיה לא היו קמות בכל בוקר, נושאות את קולן, נאבקות
ומחוללות שינויים כפי שהן עושות.
קעקוע כיסוי... -טוב, סבבה.
היי, שאנון.
היי!
רציתי רק להתקשר ולומר לך כמה אני גאה בך.
אני יושבת כאן ומריעה לך! -טוב, את מוכנה?
וואו! זה מקסים.
אין לי יותר קעקוע של הכוח הלבן.
יש! -כן. הוא איננו.
אני מאושרת.
לפעמים הסיפורים האלה לא פורצים את מחסום השליליות,
הציניות, הפסימיות.
יש אחריות בלהמשיך לקוות.
בדיוק. -כי אם הם יכולים לקוות,
תהיה זו יהירות מצדי להפסיק לקוות.
בדיוק.
- לזכרם של סגן ריצ'רד קולינס ה-3, 23 -
- והת'ר האייר, 32 -
תרגום: גלית אקסלרד