ОРЕНДА ОБЛАДНАННЯ ДЛЯ ВОДНОГО СПОРТУ БРОНЮВАННЯ ОБОВ'ЯЗКОВЕ
То ми сідаємо в ці каное?
Пливемо за течією. Вітаю.
Вітаю. Я Шеннон.
-Дуже приємно, Шеннон. -І мені.
Як прекрасно, що ви це робите.
-Сем? -Так. Приємно познайомитися.
-Я дуже рада знайомству. -І я рада.
Чапля.
Бачу. Глянь, як вона зливається з довкіллям.
То це одне з ваших улюблених місць?
Коли події у світі приголомшують,
я люблю везти людей на річку.
Типу, поїхали, помовчимо, побудемо біля води, подивимося на пташок.
Навіть якщо навколо діється щось жахливе…
-Сто відсотків. -…завжди є це.
Класна рожева квітка.
Дякую. Якщо на вас квітка,
-мусите поводитися відповідно. -Вона викликає усмішку.
Варіант «Удавай, що можеш, поки не зможеш».
Точно.
А тут сильна течія, так?
Шеннон, твоє тату щось значить?
Так. Це тату «сила білих», яке я ще не забила чимось іншим.
Це ж кельтський хрест.
Він став популярний серед білих супремасистів,
бо в Німеччині не можна було набивати свастики.
Довгий я час я думала:
«Не хочу його нічим закривати, бо це моє минуле».
Але кілька років тому я була на другому марші «Об'єднаних правих».
У футболці з написом: «Я колишня неонацистка. Ставте питання».
І я говорила з темношкірими активістами,
пояснювала, чому я не сховала його під іншим тату.
А вони мені кажуть «Гаразд, але воно все одно може шкодити».
Тож тепер я вирішила зробити
тату північної чаплі, щоб сховати під нею хрест.
-Тепер гроші збираю. -Ясно.
У мене восьмеро дітей. Між тату та їжею завжди обираєш їжу.
У тебе восьмеро дітей, і ти робиш цю роботу.
Оце так. Ілюстрація виразу «сильна духом».
Так.
Найпростіше описати мою роботу так: я борюся зі справжніми нацистами
й допомагаю справжнім нацистам більше не бути нацистами.
Я йду на бранч ненависті, де сильні духом жінки снідають ненавистю.
Моя зброя – моя впевненість. Моя зброя – саме моє життя.
СИЛЬНІ ДУХОМ ЖІНКИ ВІДМОВЛЯЮТЬСЯ НЕНАВИДІТИ
Хтось скомбінував різнокольорові кавоварки Keurig
з різними моїми брючними костюмами.
-Ясно. -Ось, наприклад, приємний помаранчевий.
Ось – жовтий.
А це – червоно-брунатний.
Тут багато кольорів.
Червоний, зелений, рожевий.
А рожевий навіть відкритий, як твій рот.
-Я люблю увагу до деталей. -Так.
-Мені це дуже сподобалося. -Ну.
Я ніколи не розуміла одержимість моїми зубами.
«Челсі Клінтон установила рекорд з довжини двох різців,
який ніколи не поб'ють».
«Бридка. Потворна».
«Потворний Скорпіон?»
Або таке: «Щоб ти здохла.
Якби твоя мати справді була за аборти, то тебе б вишкребла».
Ми говоримо з людьми, які відкинули ненависть,
борються з ненавистю…
Ми самі мусили так вчинити.
На жаль, ти стикаєшся з ненавистю майже все життя
через свій власний досвід.
Не пам'ятаю таких часів, коли я не відчувала ненависті,
якоїсь постійної загрози нашій родині.
У цьому епізоді в жінках справді вражає те,
як вони самі позбулися ненависті, образ
і упередженості, щоб бути вільними від такого.
ВАШИНГТОН
Ми йдемо в улюблений ресторан моєї бабусі,
«Cactus Cantina», з трьома сильними духом жінками.
З нами снідатиме Джемель Гілл.
-Вітаю! Приємно познайомитися. -І мені.
-Ми обіймаємося чи… -Так, ще й як обіймаємося.
-Добре. -Сто відсотків.
Неґін Фарсад.
-Привіт. Рада… -Вітаю.
-І Шеннон Ваттс. -Дуже приємно.
Я йду на сніданок ненависті.
Там сильні духом жінки їстимуть ненависть на сніданок,
заїдаючи її чимічангою й запиваючи «Маргаритами».
Колись я часто бувала в цьому ресторані –
з бабусею й моїм бойфрендом, тепер – моїм чоловіком.
Я не пила, тому всіх розвозила.
Бувало, випивали не один графин «Маргарити».
-Схоже, їм подобалося. -Так і було. Дякую.
Не можу й висловити, як я вдячна вам, що прийшли.
Наша тема – сильні духом жінки, що відмовилися від ненависті
і борються з нею.
Вони могли відкинути її, чинити їй спротив,
і спробували вийти за її межі.
Кожна з вас отримала дозу негативу за те, чим ви займаєтеся,
хто ви, які ваші принципи й як ви їх проголошуєте.
Хочете, щоб я прочитала? Половина з них непристойні.
«Мами вимагають чого? Члена?»
ШЕННОН ВАТТС «МАМИ ВИМАГАЮТЬ ДІЙ»
«Її голос так дратує.
У мене аж кров з вух іде».
НЕҐІН ФАРСАД КОМІК
ДЖЕМЕЛЬ ГІЛЛ ЖУРНАЛІСТКА
«Джемель Гілл в топі.
Яку расистську дурню вона ляпнула сьогодні?»
«Любительки вина з передмість, що п'ють його з пакета прямо зранку».
Прекрасний спосіб життя.
Шеннон, ти в прямому сенсі слів
вступила в бій проти збройового лобі, а саме – проти НСА.
Розкажеш, як усе починалося?
Я складала випране.
І побачила в новинах, що сталася стрілянина
у початковій школі в Ньютауні, Коннектікут.
Було вбито 20 дітей і шістьох вчителів.
Я дуже розізлилася.
Майже одразу кілька людей з різних куточків країни
познайомились у фейсбуці.
«МАМИ ВИМАГАЮТЬ ДІЙ» ЗА РОЗУМНИЙ ОБІГ ЗБРОЇ
Ми зрозуміли, що нам треба наполегливо боротися зі збройовим лобі.
Бути на слуханнях законопроєктів по зброї.
І от пройшло майже дев'ять років, і ми перемагаємо.
НСА стала мене переслідувати.
Вони почали робити пости про те, як я видаляю коментарі.
А коли я відключила коментарі,
вони зробили пост і про це.
Це НСА. Так вони проводять час.
Судячи з цього, вони думають про мене безперестанку.
А ще мені дуже подобається те, що бісить збройових екстремістів.
Наші волонтерки почали плести на слуханнях законопроєктів про зброю.
Ці слухання…
іноді тривають з восьмої ранку до полуночі.
-Так. -Так?
І те, скільки гніву це викликає у збройових екстремістів…
Вони твітять: «Ці сучки плетуть».
«Ми плетемо шарфи, сер». Типу…
Чудовий був би подкаст. «Ці сучки плетуть».
Це такий шар суспільства Америки, про існування якого я не знала.
Мені стали дзвонити й писати – листи та імейли –
люди почали їздити повз мій будинок… Мені бажали смерті.
Погрожували сексуальним насиллям. Погрожували насиллям чи смертю дітям.
Пам'ятаю, якось у Меріленді волонтерки з «Мами вимагають дій» прийшли
підтримати законопроєкт, який позбавив би зброї домашніх насильників.
І проти них виступила ціла група екстремістів.
Нас оточили – здебільшого чоловіки
з напівавтоматичними гвинтівками.
Боже.
А ми почали з ними говорити.
Ми лише хотіли забрати зброю
в людей, які могли вбити жінок.
У нападників, які вже були засуджені.
З цим вони не могли не погодитися, тому поїхали.
Вони такі: «Ага, з цим не посперечаєшся».
Вони хотіли налякати нас. Змусити нас мовчати.
РЕТЕЛЬНІ ПЕРЕВІРКИ – НЕГАЙНО!
Ми могли відступити, або примножити своє число.
І ми примножили своє число.
«МАМИ ВИМАГАЮТЬ ДІЙ» ЗА РОЗУМНИЙ ОБІГ ЗБРОЇ В США
Людиною, яка навчила мене стійкості
й дала сили протистояти нападникам була моя мати.
Нова школа, наді мною знущалися.
А мама щодня відправляла мене гуляти надвір.
Сусідські діти
ображали мене, збивали з ніг.
Я поверталася в сльозах, а мама чекала на порозі.
І казала мені: «Тобі сюди не можна. Тут нема місця боягузам.
Ти мусиш повернутися
й знайти, як поладнати з тими дітьми».
І я йшла. Але вона так ставилася до мене все життя.
Казала: «Усіх у житті кривдять.
Важливо, щоб ти могла оговтатися».
Завжди таке казала.
«Життя – це не те, що стається,
а те, як ти на це реагуєш».
Точно.
Не можна нікому дозволяти визначати, хто ти. Це робиш лише ти.
ЛОС-АНДЖЕЛЕС
Людина, яка є втіленням цих слів –
Megan Thee Stallion.
Я така щаслива.
Вона живе, як хоче.
Я їх відправлю. Оце найкраща в житті фотка.
Байдуже, читає вона реп чи вчиться,
щоб стати бакалавром адміністрування у сфері здоров'я.
Він такий: «Давай, мала».
«Авжеж ви всі навколо мене».
«Дивіться на мене. Я 40e».
40Е
Вона демонструє, на що здатні жінки-мисткині, коли вони не бояться.
Я дика Снобка, шльондра, так
Нахабна, похмура, неприємна, так Поводжуся по-дурному. Що діється?
Її точно не пригнічує ненависть, яку вона отримує,
а вона, на жаль, отримує багато ненависті.
Вона використовує її, як пальне у творчому процесі,
і мені здається, що це натомість дає їй багато сил.
-Вона не виправдовується. -Ні.
Поводжуся по-дурному. Що діється?
Що діється? Що діється?
Від початку COVID я багато творю.
Я повернулася до малювання. Воно мене заспокоює.
Я намагалася всім догодити, всіх ощасливити.
І, здавалося, втрачала себе.
Тож я мусила згадати, хто я,
і почати проводити більше часу на самоті,
щоб віднайти себе
і зрозуміти, від чого я стаю щаслива.
У дитинстві я дуже любила малювати.
У мене не дуже добре виходило.
Батьки приходили на ваші маленькі виставки,
і викладачі завжди казали їм щось на кшталт:
«Нам дуже подобається Челсі. Вона дуже охайна».
«Вона охайна».
Або: «Вона дуже пунктуальна».
-«Завжди вчасно приходить». -«Вчасно».
-Ясно. -Ага.
Челсі стежить за реп-музикою ще з дитинства.
Я про тебе дізналася завдяки пісні Cardi B «WAP».
Я хотіла заспівати з Cardi.
І щойно вона прислала мені цю пісню, я згодилася наступного дня.
Я так раділа.
Чоловіки такі впевнені в тому, що кажуть.
Вони без проблем говорять про сексуальність і про те,
як вони займатимуться сексом.
Я і така: «Що ж…
Я теж так можу. І з вуст жінки це буде просто вогонь».
Приємно бачити стільки шалу в жінці.
Це завдання мого життя…
стежити, щоб я була собою й не виправдовувалася.
Хай там що кажуть люди, хай там як за мною поводяться,
я не хочу відходити від власного уявлення про себе.
Якщо ми були знайомі, ви б знали, що я завжди була така.
Але тепер просто мною цікавляться люди.
А тебе не здивувала реакція консервативно налаштованих людей?
Мене здивувало те, що тепер,
коли можна стільки всього дивитися й слухати,
люди перед усім критикують і обговорюють те,
що їм не подобається.
Як у тому твоєму кліпі…
де той чувак, типу, якийсь обраний державний діяч…
-Ага. -…дивиться щось у комп'ютері.
-Так. -Так.
Тупі регресивні шльондри.
Вам, чоловікам, що гудять музику Megan Thee Stallion,
є занадто багато що сказати, про те, що вас ніби не вражає,
і що вам ніби не подобається.
Дивно, що людина, яка вважає, що це жахливо, пам'ятає текст пісні.
Так, вони докладно розбирають тексти й моє життя.
Що ж, дам вам те, що ви справді хочете побачити.
І я така: «Бах. Нате».
Пам'ятаю, шльондри Мене радісно вітали
Тепер я бос І ці шльондри злі на мене
Намагаються мене зачепити
Я хочу пройти А вони займають мене
Думаю, в душі їм це подобається.
І я так думаю.
Мабуть, це завдяки ним росте кількість переглядів.
А що найабсурдніше з того, що про тебе казали?
-Багато абсурдного кажуть. -Це правда.
І я намагаюся не матюкатися у відповідь.
Наприклад, що насправді я не вчуся, а вигадала таке щоб привернути увагу.
Я подумала: «Ну, добре».
-Люди всяке вигадують. -Це якесь божевілля.
-Беруть і вигадують. -І вірять у це.
-І потім ще доводять… -О боже. Наче…
…що це правда.
Що ми з чоловіком одружені, коли ми ще не були.
-Мене щотижня видають заміж. -Ти заміжня?
-Так. -Просто хронічно.
Кажуть, що я розлучена.
-А я й не знала. -І я не знала.
А коли відповідаєш, кажуть: «Ти мусиш бути вища за це.
Мусиш бути така чи сяка». а я кажу: «Я теж людина».
Але знаєте? Мені насправді начхати.
Може, ви сказали мені найгірше,
що могли сказати, й спокійно продовжили свої справи.
З'їли свої сандвічі, пішли на роботу. Провели час з сім'єю.
Ви вже й забули, що сказали. А я це в собі ношу цілий день.
І я подумала: «Не буду більше носити це в собі».
Ти намагалася обмежувати час, який проводиш онлайн?
-Я взяла паузу в соцмережах. -Ти розумна.
Хотіла попрацювати над новою музикою…
писати, зосередитися.
Бо коли впускаєш у себе багато стороннього шуму,
він не дає тобі йти до своїх цілей.
Я відчула, що так і було.
CARDI B ТА MEGAN THEE STALLION
ЩОЙНО ВІДКИНУЛИ ВСЕ ЖІНОЦТВО НАЗАД НА 100 РОКІВ
ЇХНЬОЮ ОГИДНОЮ Й БРУДНОЮ ПІСНЕЮ «WAP»
Вони бачать, як натовп напав на жінку.
І перше, що вони думають:
«І ми теж долучимося. Ми ж це чули й усе знаємо.
Не будемо зважати на те, як вона через це почувається.
У неї, схоже, нервовий зрив». Розумієте?
Ви стільки на мене вивалили, а коли я починаю відповідати –
я божевільна, в мене нервовий зрив.
-Воно завжди так буває. -Так.
Але я мусила зрозуміти,
сильним жінкам такого не уникнути.
Коли ти не показуєш слабкостей, вони думають:
-«Що виведе її з себе?» -Тебе хочуть зламати.
Будеш на мене нападати – я відповім пропорційно.
Але відповім своєю впевненістю.
Відповім своїм життям.
Може, ти колись втомишся, не знаю.
-Та мене не зламаєш. -Ні.
Ти втомишся швидше за мене.
Тож…
Це правда.
У тебе буремна ніч.
Гляньте на її буремну ніч.
Ти така охайна.
О боже. Оце так шкварчить.
Наче в сауні.
Аж не віриться.
Гумор – потужний антидот,
навіть коли йдеться про реакцію на, наприклад, забобони.
Неґін, ти активістка й комік. Розкажи нам трохи про себе.
Я хотіла бути на державній службі,
хотіла змінити світ на краще і все таке.
Але до комедії мене тягнуло більше.
І в якийсь момент я стала працювати в сфері комедії
повний робочий день.
А що сказали батьки?
Звісно, мої батьки-імігранти були в захваті.
Я пам'ятаю, що…
Я відчувала, що батьки в мені розчарувалися,
бо якось почула, як мама каже подрузі:
«Я розчарувалася в Наґін».
Моїми комічними виступами живиться ІДІЛ?
«ІДІЛ тепер готується убити всю твою сім'ю
й насрати в дірку в твоїй шиї,
«після того, як вони відріжуть тобі голову тупим ножем».
Запрошую вас на стендап-шоу.
Шоу «Ідуть мусульмани».
На сцені буде група мусульман. Дуже прикольно.
Найстрашніше мене погрожували вбити, подзвонивши додому батькам.
Казали: «Ми вб'ємо вашу дочку.
Ми всіх вас уб'ємо, якщо вона продовжить робити те, що робить».
Ще раз нагадаю: я розповідаю жарти.
Один з моїх фільмів, «Ідуть мусульмани»,
дехто сприйняв…
попередження про те, що гряде мусульманський апокаліпсис.
Ми зібрали групу американських коміків-мусульман –
без насилля – і відправилися в подорож
в Алабаму, Міссісіпі й Аризону.
-Аризона… -Так.
Туди, де люблять мусульман.
Ми ставили стенд «Спитай у мусульманина»
посеред площ у містах,
приманювали людей цукерками.
Живий мусульманин відповість на ваші питання.
Цікаво, що як звертаєшся
-до людей з любов'ю… -І гумором.
І гумором, якщо створюєш комфортну атмосферу,
більші шанси, що люди питатимуть.
-Мене питали… -«Що ви думаєте про 11 вересня?»
Хтось від таких питань просто злітає з котушок.
-Угу. -Правда ж? А я думала:
«Я ж у самій глушині в Джорджії, чи де там я була.
Може, тут люди ніколи не зустрічали мусульман».
-Або не знають, що зустрічали. -Або так.
Бо ми серед вас.
І не чули, як мусульмани засуджують події 11 вересня.
Тоді це зроблю я.
Розкажу їм своє бачення і тоді, може, посміємося разом.
Хай хтось похихоче тепер, а потім в іншій ситуації,
а потім – ще раз і ще раз.
Це хихотіння переросте в щось типу соціальної зміни.
Так. Так.
Я завжди відповідаю: «Шкода, що я вам так не подобаюся.
Сподіваюся, є комік, який вам сподобається».
І далі: «Гарного дня. Смайлик».
Коли нас підло атакують, ми відповідаємо гумором.
ПУНКТИ ПРОТИ
«Пункти проти».
Шоу, в якому ми говоримо про смуток, фашизм, сексуальні збочення й секти.
УРИВКИ З «ПУНКТИ ПРОТИ» (1.54 МІЛЬЙОНА ПІДПИСНИКІВ)
«Коли вже всі вирішать,
що місце "Пунктів проти" – на сміттєвому звалищі».
Ось вона я, любий.
«Боже, Наталі Вінн така жахлива людина».
«Я так сильно ненавиджу "Пункти проти"».
«Не "Пункти проти", а "Не цікаво до нудоти"».
Цей мені подобається.
Якщо вже ображаєте, робіть це смішно.
З нетерпінням чекаю на зустріч із Наталі з «Пунктів проти».
Інтернет – живильне середовище
для ненависті й дезінформації,
але її співчутлива душа та ступінь магістра філософії
допомогли людям по-іншому глянути на свої екстремістські переконання.
Ким ви мене вважаєте?
Я соціально свідома ведуча ютуб-каналу,
а не трансгендерний Ґанді.
Вона використовує костюми, акценти і театральний реквізит,
щоб визначати ті пункти.
-Думаю, це важливо… -Так.
…бо не всі реагують на логічні доводи.
Іноді треба пробувати різні підходи,
щоб відкрити комусь очі, вуха й серце.
БАЛТИМОР
-Привіт. -Вітаю.
-Дякую, що запросила. -Обіймеш?
-Авжеж. Так. -Я люблю обійматися.
Ти давно тут живеш?
З вересня.
Щойно я зайшла й побачила сходи, подумала:
«Хочу, щоб камера була напроти».
Я бачу тут прекрасний одяг, головні убори.
Треба заволодіти увагою людей і утримувати її.
особливо на ютубі, де ти змагаєшся з котиками і…
-Мати любить відео про котиків. -Усі люблять.
Чи звертаються до тебе люди з конкретними запитами,
бо думають, що ти ти зможеш вплинути
на близьких їм людей?
Люди кажуть: «мій брат» чи «моя мати»
«потрапили під вплив Алекса Джонса», «захопилися QAnon».
15% американців вірять QAnon.
Мені шкода цих людей. Це наче громадянська війна.
Через QAnon розпадаються сім'ї.
Що ж нам робити з ненавистю?
Чи можливо переконати людей відмовитися від ненависницьких поглядів?
Думаю, можливо. Я думаю,
що це просто неможливо зробити, вдаючись до прямих аргументів.
От хтось ненавидить якусь маргіналізовану групу.
Це абстрактно.
Якщо я зустрінуся з ними особисто,
вони дуже милі, чемні й зайняті самоаналізом.
Наче існує якийсь когнітивний дисонанс
у сприйнятті трансгендерної людини.
А коли ти сидиш навпроти них,
вони думають: «О, ти людина.
Я можу взаємодіяти з тобою, як з іншими».
У ютубі ви бачите,
як людина говорить у камеру.
Наче вона говорить безпосередньо до вас.
-Це дуже інтимно. -Так.
Це називається «парасоціальні стосунки».
Людям здається, що вони вас знають,
тож ви можете спробувати використати цей зв'язок,
щоб розширити їхні обрії.
Це дуже розумна стратегія.
-Важка, але дуже розумна. -Так, важка.
Ідея «кенселінґу»
була в тому, що він наділить силою тих, хто її не мав,
і стане покаранням для знаменитих правопорушників.
Це така собі гільйотина 21 століття.
Але, як і гільйотина,
він може стати видовищною розвагою для садистів.
Ти дуже правильно підмітила, що раніше це було:
«Хтось утнув дурницю. Можливо, зробив щось погане».
А стало: «Дурній і поганій людині оголосили бойкот».
Але відповідальність – це добре.
Відповідальність – добре,
а бойкот людей за те, хто вони – ні.
Чи припущення, що вони – це тільки їхній вчинок.
Саме так.
Що хтось – безкінечність якогось одного вчинку.
Але – так, я вважаю, що відповідальність важлива.
Припустимо, ми хочемо відповідальності, але що це означає?
За відсутності відповідного процесу
саме натовп буде карати,
цькувати, соромити й переслідувати.
Зараз я бачу в цьому лише шкоду.
Люди відгукуються на співчутливий тон
моїх відео.
Я їх не осуджую.
Я ніколи не хочу казати людям:
«Ти жахлива людина. Чому ти такий?»
Бо яка з цього користь?
Виступ проти ненависті вимагає сміливості.
Може, він зробить вас мішенню жорсткої критики.
Цікаво, що коли ти виступаєш проти ненависті
на якомусь публічному форумі,
часто отримуєш більше уваги, ніж очікуєш.
Джемель, ти ж про таке не знаєш?
Коли публічно стаєш проти ненависті
-й маєш більше уваги? -Мені…
Кому що, а мені шлють лише листи любові.
Ми знаємо, як тобі весело останні кілька років.
Я вже давно захоплююся Джемель Гілл
як спортивною журналісткою.
Якийсь час її здебільшого знали як журналістку,
що просто каже правду.
У мене була висока посада, і я переписувалася в твіттері
з кимось, хто намагався виправдати поведінку Дональда Трампа.
Це через кілька тижнів після Шарлоттсвілля,
і ми знаємо, як він відреагував на ті події.
-«Дуже хороші люди». -«З обох боків».
Джемель Гілл пише в твіттері, що «Дональд Трамп – білий супремасист,
який оточив себе здебільшого іншими білими супремасистами».
Я не думала, що це спірний твіт.
Я думала, що всі це знають, аж ось раптом
у Білому домі кажуть, що мене слід звільнити.
Темношкіра жінка на високій посаді –
ідеальне поєднання для тієї маячні.
Мене погрожували вбити.
І хоч мені довелося таке пережити, я рада, що це сталося.
Завдяки цьому я опинилася в кращій позиції,
мій голос звучить голосніше, а я сама стала більш,
е-е, непримирима, ніж будь-коли.
Особливо відколи я більше не працюю в ESPN, у мене інший підхід.
Тепер я поводжуся агресивно. Бо…
Ви не маєте права псувати мені настрій своїм невіглаством.
У мене нема часу на всіх.
Але коли він є – я цим користуюся.
Я завжди жартую,
що найгірше мене здибати в соцмережах,
коли мені заплітають кіски. Бо на це йде шість годин.
І я сиджу й думаю: «Скажи щось».
-Я готова! -Чуєш? Я готова!
«Ти сьогодні отримаєш».
«Джемель Гілл звільнили з ESPN
і вона не дає нам спокою зі своїми потворними мікрокосами».
До речі, вони звуться «індивідуалки». Вчіть терміни.
«Бойкот Джемель. Вона хайпує на темі раси, а в спорті нічого не тямить».
Про спорт – неправда.
«Слава богу, я відписався від Джемель, бо вона сьогодні таке бовкнула…»
А як ти тоді знаєш, що я сказала?
Я так звикла до ненависті.
Я отримую листи ненависті ще з коледжу.
Мене вперше назвали ніґеркою в Мічиганському універі.
І, на жаль, через те, що я постійно з цим стикаюся
вже довгий час, я тепер загартована.
Я ненавиджу казати молодшим жінкам,
що треба якось до цього звикати.
Я змінила свій підхід,
бо не хочу, щоб вони звикали.
Це помилка, що я сама звикла.
Але не можна, щоб люди, які найбільше постраждали від гноблення,
самі мусили вирішувати це питання.
Мені буде потрібна ваша допомога. Усі мають зіграти свою роль.
Це абсолютно точно.
Просто тому, що ми несемо усвідомлення й привертаємо увагу
до дуже реальних умов тих людей, які на нас схожі,
бо ми хочемо боротися, щоб ця країна відповідала
усім тим гарним словам, які пишуть у брошурах.
Ми хочемо, щоб Америка була такою хорошою, якою може бути.
І те, що є такі люди, які скоріше нас уб'ють,
ніж дозволять цьому статися – дуже сумно.
Але це також дуже надихає й дає мені мету.
ВІРДЖИНІЯ
-Господи. Тільки глянь. -Правда ж?
Так, Сьюзі, ти нам стільки всього надарувала.
Шикарний колір.
Улюблений колір онука – фіолетовий.
Гезер теж любила цей колір.
Бери, Сьюзан.
Дівчино, мені байдуже, чи ти щось отримаєш.
Найважче, що, на мою думку, можна пережити – втрата дитини.
СЬЮЗАН БРО МАМА ГЕЗЕР ГЕЙЕР
ДОН КОЛЛІНЗ МАМА РІЧАРДА КОЛЛІНЗА
Сьюзан і Дон втратили дітей через злочини ненависті.
Точніше, навмисне вбивство в обох випадках.
Син Дон став жертвою того, хто ненавидів його
через колір шкіри.
Виплетіть кілька рядків і подивіться, що з цього вийде.
Дочка Сьюзан загинула, коли машина в'їхала в групу
протестувальників проти неонацистів у Шарлоттсвіллі.
Отак, через петлю. Добре.
Вони обоє намагалися виступити проти ненависті,
як могли.
І вони довели, що любов сильніша за ненависть
навіть за найгірших умов.
Бачу, у вас теж не дуже виходить.
Не дуже. Це важко, дівчино.
Важко!
Чесно, леді, ви не навчитеся плести так швидко.
Плетіння гачком – ваш спосіб утекти від того, що діється…
Воно знижує кров'яний тиск. Так от,
коли вбили Гезер, у мене в голові наче бомба вибухнула.
Я завжди дуже багато читала й плела – на спицях і гачком.
Але закинула це до 2020 року.
Я навіть не уявляю,
як ви обидві змогли оговтатися після того, що сталося.
Цей хлопець, яким ви так пишалися, який був зразковим сином.
Його у вас відібрали в жахливому акті насильства й ненависті.
-Без причини. -Без причини.
-Те саме сталося з Гезер. -Гезер.
У випадку з Гезер була подія, яка це прискорила.
Він сказав, що йому не подобається та група
-і їхні гасла. -Він так сказав?
Він мав визнати вину за вбивство Гезер, щоб уникнути смертної кари.
-Ви були в суді в той день? -Так.
Я не пропустила жодного засідання.
Ви дивилися на нього? А він хоч раз глянув на вас?
Серед публіки було кілька неонацистів і альтернативних правих,
і я їх спопеляла поглядом.
-Вони вам щось казали? -Не наважилися.
Ви обидві вирішили говорити,
протистояти тій ненависті, яка забрала життя ваших дітей.
Поясніть, як ви знайшли в собі на таке сили, Сьюзан?
Я не завжди мала ті сили. Бувало, цілими днями сиділа вдома й плакала.
Але мене питали: «Ви можете приїхати поговорити з нами?»
І я казала: «Гаразд».
Певний час це змушувало мене триматися.
Спочатку я говорили про Гезер,
бо коли ти втрачаєш близьку людину, хочеш говорити про неї.
Так.
Та згодом я побачила,
що її біле обличчя не дає побачити інші події 12 серпня.
Тож я перестала говорити про неї і зосередилася на причинах її смерті,
а це – підтримка руху «Життя чорних важливі»,
захист прав темношкірих, підтримка прав усіх людей.
Гезер так розмовляла з людьми – і вона так говорила
з однією жінкою в день, коли її вбили –
казала: «Розкажіть, чому ви так почуваєтеся».
А потім пробувала м'яко це з ними обговорити.
Тому, коли ненависники нападають на мене у фейсбуці, я їм кажу:
«Чому ви так почуваєтеся? Які у вас для цього підстави?»
І іноді мені вдається до них достукатися.
У багатьох випадках – ні, але я хочу думати, що я посіяла зерна.
Ви особисто знаєте таких людей, які відмовилися від життя з ненавистю?
Мені подзвонили двоє хлопців, які брали участь у марші з факелами,
і попросили простити їх.
Я сказала: «Вам не мене треба просити».
«Ідіть говоріть з громадами, яким ви завдали шкоди,
«і думайте, як ви можете повернутися в них».
Вони були не в захваті.
Вони хотіли прощення, щоб повернутися до своїх справ.
А я сказала: «Це не так просто. Доведеться попрацювати».
МІС БРО
Мені дали ту платформу, якої я не просила і якої не заслуговувала.
-Ви не хотіли. -Ні.
Але якщо вже вона є, я використаю її щоб залучити людей, розкрити проблеми.
Сьюзан – моя героїня. Вона сказала:
«Я використаю кожну нагоду,
щоб розповісти світові й про Річарда».
Гарно, так?
Справжнє материнське серце.
-А як я можу інакше? -Сто процентів.
Мій син вчинив злочин, відмовивши людині, яка була на нього не схожа.
А що сказав йому вбивця? Забиратися з дороги?
«Зійди вліво. Зійди вліво». А син сказав: «Ні».
Тоді той чоловік витяг ножа й вдарив ним мого сина в груди.
Син помер на місці.
Його судили? Визнали винним?
-Нарешті. -Тюрма штату чи федеральна?
Справа не дійшла до федералів.
І коли був виключений злочин на ґрунті ненависті,
з його боку були люди, які аплодували й плескали одне одного по долонях.
Не розумію, як у такій справі могло таке статися.
Нехай інші матері
не відчують такого болю, який я відчуваю щодня.
Тимчасовий закон про злочини на ґрунті ненависті набрав сили.
Його назвали на честь лейтенанта Коллінза.
ЗАКОН ЛЕЙТЕНАНТА КОЛЛІНЗА
Мої вам оплески за те, що завдяки вам у Меріленді змінили закон,
щоб більше ніколи не виникало питання, що таке вбивство на ґрунті ненависті.
Авжеж. Ніхто не має права диктувати, хто американець, а хто ні.
Ми робили все, що треба робити на думку «суспільства»,
щоб виховати дітей.
А потім мені хтось каже, що я недостатньо хороша?
«Ти недостатньо хороша, бо в тебе в тебе більше меланіну.
І тому ти не повинна тут стояти».
Як ти смієш?
Я така вам вдячна за те, що ви робите цю роботу.
Це ваш щоденний вибір. Ви не мусите ні з ким говорити.
Ви не мусите працювати стільки, скільки працюєте.
Але те, що ви це робите, дає мені надію.
Велику надію.
Сьюзан, вважаєш, у нас є вибір?
А чим би я тепер займалася?
Ми мами, і ми не хотіли, щоб так сталося.
Але це зі мною сталося,
тож треба зібратися й робити те, що мусимо.
Коли я говорю із Сьюзан, вона мене розуміє.
І я люблю її за це.
-У мене вийшло. -Так, мала. Я знала, що ти зможеш.
Знала, що зможеш. Давай ще.
Востаннє, коли ми з нею бачилися, говорили значно довше, ніж зазвичай.
Ми вийшли до машини й довго обіймалися.
І довго цілувалися. І сміялися. І я сказала:
«Ми ж не востаннє бачимося».
-І більше я її не побачила. -О боже.
Коли я востаннє… говорила з Річардом,
він сказав, що йде святкувати, бо йому…
Йому вдалося. Він сказав: «Мамо, мені вдалося».
«Я офіцер. І світ дізнається моє ім'я».
Не знаю, чи я звертала увагу на цю пісню до її смерті, але…
Яку пісню?
Про те, що не треба це сприймати, як належне, коли востаннє когось бачиш.
У 2020 Р. ЗЛОЧИНИ НА ҐРУНТІ НЕНАВИСТІ СЯГЛИ НАЙВИЩОГО РІВНЯ
ЗА ПОНАД ДЕСЯТИЛІТТЯ.
БІЛЬШЕ ПОЛОВИНИ ЦИХ ЗЛОЧИНІВ СКОЄНО ЧЕРЕЗ РАСУ.
ДЖОРДЖІЯ
Мені вдалося!
Молодець. Я тебе люблю. Пограйся з Джин.
ШЕННОН ФОЛІ МАРТІНЕС КОЛИШНЯ ЕКСТРЕМІСТКА
-Люблю тебе. Бувай! -І я тебе.
Уже не одне десятиліття Шеннон допомагає людям,
які є членами організацій неонацистів чи білих супремасистів
вирватися з них, а потім пройти важкий шлях спокути.
Просто подзвоніть мені.
Я роблю те, що роблю,
бо з 15 до майже 20 років
я була в числі членів жорстокого руху білих супремасистів.
Моє улюблене заняття – превентивна робота,
щоб люди люди не стали нацистами.
НІЯКОГО СКЛА НІЯКОЇ ЗБРОЇ
Це точно.
Саманта – колишня учасниця угрупування «Біла міць».
У нас склалися добрі стосунки й тепер вона моя подруга,
і учениця.
Для мене це велика честь – бути людиною,
якій вона довіряє і з якою може поділитися.
БРОУД-РІВЕР ПОСТ
Ого. Гарно.
Ми бачили чапель. Які тут ще птахи?
Он там черепаха.
Так. Черепаха.
Як ти почала використовувати річку, щоб витягти людей з супремасизму,
неонацизму й нацистського руху? Як усе починалося?
Якщо ви хочете позбутися шкідливої звички,
вам треба замінити її чимось позитивним.
Страшно, особливо тепер, те,
що діти можуть стати жертвами або насилля, або цієї ідеології.
Вона підступна.
Багато людей почуваються ізольованими й самотніми,
і їм треба побути з іншими, побути на природі, щоб зрозуміти,
що вони – частина чогось більшого.
Це дуже важливо.
Будьмо!
-За успішний сплав по ріці. -Будьмо.
Так. Ти правду казала.
Ми дуже приємно провели з вами час.
Сем, можеш розповісти, як ти опинилася
в русі «Об'єднані праві?»
Я зустрічалася з хлопцем… Це було після того,
як я пережила травму. І я просто…
почувалася зломленою й самотньою й була низької про себе думки.
І тоді я його зустріла…
Я хотіла, щоб хтось сказав мені, хто я, бо сама я була неспроможна.
Цей чоловік попав під вплив схильних до насилля ультраправих.
Він наповнював мене ідеями,
а я так прагнула його схвалення й визнання,
що просто йшла, куди йшов він.
Ми всі знаємо, що ультраправі вдаються
-до потужної риторики. -Умілі продавці.
І саме це мені було потрібно.
Щоб хтось сказав, що я особлива.
Я не знала, як самій у цьому переконатися.
А тут цілий рух, який каже: «Достатньо народитися.
Більше нічого не треба робити».
І я хотіла цього більше, ніж просто визнати, що я посередність,
і намагатися це виправити.
Після маршу «Об'єднаних правих»
і вбивства Гезер Гейер з моїх очей спала полуда.
Це все змінило. Це…
Так. Знаєш,
у мене була нагода поговорити з мамою Гезер, Сьюзан.
І коли я слухаю, як ця ідеологія паралізувала твій мозок,
бачу зв'язок – дивний і трагічний…
-Так. -Таке може сильно на людей вплинути.
Ти починаєш дивитися на гасла, на лідерів,
помічаєш лицемірство і дивний розрив між реальністю
і тим, що вони вважають ідеалом.
Я поставилася до цього, як до насильницьких стосунків.
Я мусила потай іти звідти, мусила брехати.
Якось я подзвонила мамі
й сказала: «Мамо, я не дзвонитиму два-три місяці.
Може, ми ніколи більше не поговоримо. Просто вір,
що я стараюся чинити правильно».
Ти думала, що тебе можуть убити?
Вони самі сказали, що вб'ють.
Найболючіше – дивитися в дзеркало
й розуміти, що це – ти.
Я вірю, що ми живемо під час пандемії травми.
Ми живемо в дуже жорстокій країні.
Те, як виховують дітей, цькування, расизм.
Я зазнала сексуального насилля, коли мені було 14 років,
та я це не пропрацювала.
І я зрозуміла,
що серед отруйних наслідків травми –
те, що ти сприймаєш світ, як надзвичайно небезпечне
й загрозливе місце.
І якщо хтось
запропонує тобі просте пояснення, чому світ
постійно такий небезпечний і страшний,
то це дуже спокусливо.
Я не хочу змінити ваших політичних поглядів.
Лише хочу допомогти почати процвітати
і перестати дегуманізувати інших, перестати вдаватися до насилля,
як прояву того, що відбувається
з вами в житті та ваших страхів.
Ось моя мета.
Ви оптимістично настроєні?
Мільйони… мільярди доларів витрачаються на експлуатацію наших страхів
і на те, щоб у нас не було надії.
Бо людьми без надії
легко маніпулювати. Їх легко контролювати.
А люди, які мають надію, сильні.
Вони можуть зрушити гори,
бо вірять, що їх можна зрушити.
А в Америці точно є гори, які треба зрушити.
Тож я відчуваю обов'язок надіятися.
Сила духу, яка вам обом знадобилася,
щоб вирватися, просто надихає.
Я справді вірю: що більше людей вас побачить і послухає,
то більший позитивний вплив ви зможете справити.
Я МОЖУ ЗМІНИТИСЯ
ОСТАННІ СВІДЧЕННІ СЕМ
ПРОТИ ОРГАНІЗАТОРІВ «ОБЄДНАНИХ ПРАВИИХ»
ДОПОМОГЛИ ОТРИМАТИ 25 МІЛЬЙОНІВ ДОЛАРІВ НА ВІДШКОДУВАННЯ ЖЕРТВАМ.
Як пара… піднятих крил. Наче новий розділ.
КІМ ДІКІНС МАЙСТРИНЯ ТАТУ
Мені подобається.
Ми можемо багато говорити й приймати закони, та зрештою
саме особисті стосунки найбільше впливають на те,
чи нам достатньо вірять, щоб змінитися й наново почати життя.
-Треба й те, й те. -Так. І те, і те.
Жінки, з якими ми зустрілися, дали мені велику надію.
Жінки, яким дуже важко, але які не втрачають надії,
інакше б вони щодня не вставали з ліжка, не говорили, не боролися,
не змінювали світ.
-Прикрили… -Клас.
Привіт, Шеннон!
Привіт!
Подзвонила сказати тобі, як я пишаюся.
-Я за тебе дуже вболіваю! -Ви готові?
Клас! Гарно.
У мене більше нема тату «Білої моці».
-Ура! -Усе. Нема.
Мені дуже подобається.
Іноді такі історії не пробиваються крізь стіну негативу,
цинізму й песимізму.
Тому це просто обов'язок – не втрачати надію.
-Так. -Якщо вони мають надію,
як я можу бути такою пихатою і не мати її?
Точно.
ПРИСВЯЧУЄТЬСЯ ПАМ'ЯТІ РІЧАРДА КОЛЛІНЗА ІІІ, 23 РОКИ
І ГЕЗЕР ГЕЙТЕР, 32 РОКИ
Переклад субтитрів: Анастасія Черевко