היי. מה שלומך? -מה תרצי?
אני רוצה קפה בחלב.
קפה בחלב? -כן.
שחור, בבקשה. תודה. -קפה אחד.
הרבה חלב. כן. -הרבה חלב.
את צ'לסי? -כן, גברתי.
אני לא מאמינה!
קיבלת את הקפה שלך? -מרוב לחץ שכחתי את הקפה.
שכחת את הקפה שלך? -אל תשכחי את...
זה הקפה שלך, נכון?
בבקשה. -תודה, מותק.
המון תודה.
ביי. יום נעים.
את יודעת, תמיד תהיתי, כי גם אבא שלך וגם אני עורכי דין,
ואת מעולם לא הבעת עניין בלימודי משפטים.
למרות שאהבתי להתווכח איתך כילדה.
תמיד חשבנו שתהיי עו"ד טובה... -וכבוגרת.
כי אהבת להתווכח.
אבל לא אהבת לצפות ב"חוק וסדר" עם סבתא שלך?
סבתא ואני צפינו ב"חוק וסדר"
בזמן שהיא רכבה על אופני הכושר שלה.
ואני רצתי על מסילת כושר לידה.
בעולם של "חוק וסדר",
הפשעים תמיד מפוענחים והרעים תמיד נתפסים,
והם אף פעם לא טועים. -נכון.
אבל אנחנו יודעות...
שזה לא עובד ככה במציאות. -זה לא עובד ככה במציאות.
תמשיכי.
אמרתי, "לא לזוז" ותקפתי מישהו.
זו אחת הסיבות לכך שאני נלחמת כל כך.
אני נרגשת כל כך מהרגע הזה.
"נשים אמיצות מבקשות צדק"
אנחנו בדרך לסדנת מספרי סיפורים...
- מנהטן ניו יורק -
עם מרישקה הרגיטיי, כוכבת "חוק וסדר: מדור מיוחד",
ובמציאות, פעילה למען ניצולי תקיפה מינית.
ומרישקה מכירה את הכוח של לספר את סיפורך האישי ובלהישמע.
אלוהים! איזה יופי! -היי.
את לא מתרגשת כמוני.
אני כן! -אלוהים.
אני חשה שגם אני אמורה לקפוץ במקום.
וזה המקום המושלם. נעים להיפגש כאן.
הצטלמתי כאן. -רודפת אחרי מישהו?
מדברת עם מישהו? -זה היה תשאול.
נכנסתי בחליפה שלי, נפנפתי בתג,
שאלתי שאלות. -לא היית צריכה לרוץ?
אמרתי, "לא לזוז" ותקפתי מישהו.
אבל לא נעשה את זה היום.
למה לא? -אולי כן?
רק תזהירי מראש,
לפני שאת תוקפת. -בהחלט.
מתחילים ביד ימין. קדימה.
שתיים, אחת. שתיים, אחת. שתיים, אחת. שתיים, אחת. אחת, אחת. אחת, אחת.
כן. ועכשיו תראו.
כולנו נינוחות ורפויות בגופנו, מוכנות להתחיל לספר סיפורים.
הרעיון של סיפור סיפורים ב"דה מות'" הוא לחולל שינוי בחיים.
- אנה רוברטס מדריכה, דה מות' -
הרעיון הוא שינוי.
בתרגיל הבא, הדבר הראשון שעולה לראשכן.
- שרה אוסטין ג'נס מפיקה, דה מות' -
"פעם הייתי משהו, אבל עכשיו אני משהו."
אפשר ללכת עם זה לכל כך הרבה כיוונים.
- מרישקה הרגיטיי, שחקנית ומייסדת קרן "לב שמח" -
פעם חשבתי שכולם טובים ממני,
ועכשיו אני יודעת מה אני מביאה לשולחן.
הידד.
מצוין. -הידד גדול.
אהבנו את זה.
בואו נראה. פעם לבשתי חצאיות.
זה מעולה!
ועכשיו... -יש!
ועכשיו, לא לבשתי חצאית כנראה מ-1999.
כשהייתי הגברת הראשונה, נסעתי לברזיל.
לבשתי חליפת חצאית של גברת ראשונה.
ניהלנו שיחה נחמדה. התקשורת נכנסה.
זה היה מה שנקרא "ספריי", אז היו הרבה צלמים.
סיימנו את הפגישה. סיימנו את הביקור.
חזרתי לבית הלבן.
ומישהו צילם אותי מתחת לחצאית...
והיו לו לוחות מודעות
בריו עם פרסומות למותג תחתונים מסוים.
אל אלוהים.
לא ראו את הכול עד למעלה אבל זה היה מרומז.
זה השפיע על החשיבה שלי.
כשתכננתי להתמודד בבחירות, חשבתי, "אני לא צריכה את זה."
תורידי את זה מסדר היום. -אלבש מדים.
וואו. אלוהים. -זה שינוי. זה ממש שינוי.
בדיוק.
למדתי משהו חדש על אימא שלי.
בקריירה המקצועית שלך את מגלמת אישה חזקה ונחושה
שצריכה לפענח פשעים ולהביא אנשים רעים לדין.
מה את עושה עם זה? איך זה עוזר?
זה היה מסע מעניין מאוד ולא צפוי בשבילי,
ב"מדור מיוחד", כי סיפורים על תקיפות מיניות סופרו
יום יום בטלוויזיה, בסלון שלהם.
זה הפך את זה... -הפך לגלוי.
גלוי. הדבר הזה שלאורך השנים טואטא אל מתחת לשטיח.
התחילו להאמין לשורדות.
זה חשוב ביותר.
אז זה לא כשל של הדמיון,
כי את מראה לציבור שזה יכול להיות צודק יותר.
צ'לסי, זה משהו שאני שומעת הכי הרבה.
"הלוואי שהיית הבלשית בתיק שלי."
זה שובר לב. -כן, זה שובר לב.
כשקיבלתי את התפקיד, חשבתי,
"אני צריכה להסתובב עם שוטרים."
אבל כשעברתי את תוכנית ההדרכה,
"התערבות במקרי תקיפות מיניות אלימות,"
ההכשרה הייתה בראש ובראשונה להקשיב.
כשמישהו יכול להעיד על הסיפור שלך,
זו התחלה של... צדק.
אהבתי את זה.
- בראונסוויל ניו יורק -
כשורדת אלימות במשפחה וכמנטורית של נערות בקהילה שלה,
קטרינה מצאה כוח גם בהקשבה.
ואני בדרכי להיפגש איתה ועם כמה מהנערות שלה
לשיעור הגנה עצמית.
- מרכז קהילתי -
היי. -היי.
אפשר לחבק אותך? -גם אני רוצה לחבק אותך.
בסדר, יופי.
אז השתתפתי בשיעור הגנה עצמית אחד...
אני לא. -וזה היה לפני כ-20 שנה.
- קטרינה קוק בראונלי, מייסדת "צעירות העתיד שלנו" -
היום נקבל בעיטות בתחת.
אעשה כמיטב יכולתי.
אם תיפלי, ארים אותך. אם אני אפול, תרימי אותי. טוב?
תמיד. -טוב. קדימה.
חמש. ארבע. תמשיכו, תמשיכו, תמשיכו.
קטן עלייך. תמשיכי. -שלוש, שתיים.
שעון! -תמשיכי.
זה מצחיק כל כך. -טוב, חבר'ה.
תראו לי את עמידת הקרב שלכן.
עמידת המוצא שלכן. כן?
קדימה! -לא!
"צעירות העתיד שלנו" היא תוכנית הדרכה
שכוללת הערכה עצמית, מודעות עצמית,
תזונה, מדיטציה, התנגדות לאלימות.
בראונסוויל הייתה שכונה
שצריכה קצת יותר תשומת לב, כך חשבתי.
יש כאן המון ילדים בסיכון.
מישהו מכן למדה הגנה עצמית בעבר?
לא.
לא. זה היה מה שציפיתן?
חשבתי שיהיו גברים בחליפות,
ונצטרך לתקוף אותם וכו'.
- לנאיה -
זה לא היה מפחיד מספיק בשבילך? זה מה שאת אומרת?
פחדתי כילדה בליטל רוק כש...
היה גלאי מתכות בחטיבת הביניים שלי
כי היה המון נשק בשכונה.
מה הייתן משנות בבתי הספר שלכן?
צריך גלאי מתכות בבית הספר שלנו
כי אנשים נדקרים או נרצחים בבתי ספר...
- כרמן -
בשירותים וכו'. לכן זה מדאיג אותי.
אני רוצה שאנשים אחרים יזכו בצדק,
משום שלא הצלחתי להשיג צדק לעצמי.
ארוסי לשעבר היה סוהר באי רייקרס.
הוא היה איש חוק. חשבתי שזה מגניב.
אבל זו הייתה מערכת יחסים מתעללת.
החלטתי לעזוב.
ב-9 בינואר 1993,
ארוסי לשעבר ואני ניהלנו שיחה.
בתי הקטנה הייתה בזרועותיי והייתי בהיריון.
נכנסתי והשכבתי את בתי הקטנה במיטה,
וכשיצאתי מהחדר הוא כיוון אליי אקדח.
והוא אמר, "היום את תמותי, כלבה."
- מדור זירות פשע משטרת מחוז סאפוק -
הוא ירה בי עשר פעמים.
- ניו יורק טיימס יום שני, 11 בינואר 1993 -
התעוררתי מהתרדמת.
- גבר נאשם בירי -
- סוהר נעצר -
הדבר הראשון ששאלתי הוא איפה התינוק שהיה ברחמי.
- ירי באישה הואשם בניסיון רצח -
הרופא הסביר לי שהתינוק שלי לא שרד.
הוא חי שעתיים.
אז זה הסיפור שלי.
את יודעת, מרישקה, אחד הדברים שתמיד הערכתי מאוד,
הוא היחס לאנשים ששרדו דברים איומים שנעשו להם
כשורדים ולא כקורבנות. -כן.
כך שהם לא מוגדרים על פי... -לא.
ההחלטה שמישהו קיבל לקחת מהם משהו.
בדיוק. כשגונבים לנו שעון או מכונית,
אנחנו רוצים שיאמינו לנו, שיכבדו אותנו, שישמעו אותנו.
כשלמישהו נגנב חלק מגופו,
הוא רוצה אותו דבר.
בדיוק.
וזה החזון שלנו ל"לב שמח",
ההישרדות שלך היא דבר שיש לחגוג.
היא הכוח שלך.
לא מזמן התחלתי לשתף עם אנשים את העובדה שנאנסתי.
ואני מרגישה כל כך,
אסירת תודה על האפשרות לומר את זה.
אף שזה היה מסע ארוך,
אפילו בשבילי, עד שיכולתי לומר את זה.
אבל עכשיו אני אומרת, "הדבר הזה שקרה לי לא מגדיר אותי."
נכון. -אם בכלל, תביטו בי עכשיו.
כשכולם יושבים יחד בחדר
ומקשיבים למישהו שמספר סיפור אישי אמיתי מחייו,
משהו שיש לו משמעות בשבילו, שאכפת לו ממנו,
זו חוויה שמחוללת שינוי.
מישהי מתנדבת לדבר ראשונה?
בסדר.
יש! -תודה.
אימא שלי מתה בגיל 34.
וסבא שלי מת בגיל 34.
ולכן, ביום הולדתי ה-34...
תמיד פחדתי ממנו. האם זה אומר
שאני הבאה בתור?
תכננתי טיול יפה.
הוזמנתי עם כמה חברים אמנים
למסע אופנועים
ללאס וגאס, להופעה של "סירק דו סוליי".
והם היו מין היפים זרוקים, משוגעים כאלה.
ואני אמרתי,
אני אבוא אם אוכל לנהוג במכונית שלי.
אחרי כשעתיים וחצי נסיעה, כולם אמרו,
"מרישקה, אל תלכי על בטוח."
ואני אמרתי, "יודעים מה? אני לא רוצה לחיות את חיי בצל הפחד."
אז עליתי על אופנוע, התחלנו לנסוע,
ואחרי אולי 30 שניות,
באחת המכוניות שהתלוו אלינו, הנהגת הציצה בטלפון הנייד שלה
ופגעה באופנוע שלי.
הכול נעצר. אני עפתי באוויר.
וחשבתי לעצמי, "וואו, אני לא מאמינה.
את הולכת למות כמוהם."
ואז נחתתי על האדמה והבנתי שאני חיה.
ושלא נשאתי איתי את הקרמה מהעבר.
וחיי התחילו. כן.
וואו.
וואו!
טוב, עוד שתי מכות!
זה היה טוב.
חמש. ארבע. תמשיכו, תמשיכו, תמשיכו.
קטן עלייך. תמשיכי. -שלוש, שתיים.
שעון! -תמשיכי.
אחרי שהתעוררתי מהתרדמת,
הרופא ואנשיו אמרו לי שלא אוכל ללכת יותר.
לא אדבר. לא אוכל לחיות חיים רגילים.
אבל היה לי פיזיותרפיסט.
והוא אמר לי... הוא האמין שאני אחזור ללכת.
אמרתי לו, "אני לא אוכל ללכת יותר.
הרופאים אמרו לי שלא אוכל ללכת."
הוא אמר, "אני לא מאמין לזה.
יש לי הרגשה שאת מסוגלת."
אחרי שעשיתי את הצעד הראשון,
שום דבר לא יעצור אותי.
אם לא מלמדים אותך, את לא יודעת
שאסור לך להיכנס למערכת יחסים רעילה.
אסור לך להיכנס למערכת יחסים רעה.
ואת כן ביקשת עזרה, נכון?
בקשר לאלימות במשפחה שלך. -ביקשתי עזרה פעמים רבות
מהמשטרה.
ובאו שוטרים?
באו, אבל אף פעם לא עזרו
כי הוא השתייך לרשויות החוק.
אם היה לי פנס בעין, אם הייתה לי שפה נפוחה,
הוא הראה את התג שלו והם לא אמרו לי כלום.
הם פשוט השאירו אותי ככה.
בסופו של דבר מערכת החוק אכזבה אותי.
הוא ישב עשר שנים.
על שירה בך עשר פעמים.
על שירה בי. הוא קיבל שנה על כל כדור שירה בי.
את מרגישה שנעשה צדק?
זה לא צדק. זה לא יכול להיות צדק.
ובכל זאת עכשיו את שוטרת.
בכל זאת אני שוטרת,
כי רציתי שתהיה לי היכולת לתת את מה שאני לא קיבלתי.
מה את אומרת לצעירים שחושבים...
שהמשטרה במדינה מקולקלת?
היא באמת מקולקלת. אבל אני אומרת שאתם יכולים להתגייס למשטרה
ולהשמיע את קולכם. אתם יכולים להיות השינוי.
אנחנו צריכים משטרה כי אנשים מבצעים פשעים.
אבל לא מכשירים את השוטרים להתמודד עם בריאות הנפש.
לא מכשירים אותם להתמודד
עם אדם שסובל מאלימות אמיתית במשפחה.
המשטרה לא נועדה לכל דבר.
יפה.
דיברתי עם המפקד שלי ואמרתי, "אני רוצה לפתוח תוכנית מנטורים."
והוא התלהב מהרעיון.
קחו עוד נשימה עמוקה
ונשפו מהפה.
ואז נערו את הכול החוצה.
המון תודה. -היה טוב. תודה.
גב' קטרינה לימדה אותנו,
עם אילו אנשים אנחנו אמורות להסתובב.
וזה עזר?
הן עוזרות לי עם הגישה המסריחה שלי.
- קנאסיה -
כן.
הקבוצה עזרה לי לחזק את הביטחון העצמי שלי.
בזכותה אני יכולה להיות אני עצמי.
והיא הראתה לי שיש הרבה הזדמנויות לנערות כמונו
לעזור לקהילה וכו'. אז כן.
ויש לי חברות חדשות.
במיוחד המעצבנת הזאת.
בפעם הראשונה שכרמן באה, היא לא דיברה בכלל.
היא הייתה שקטה מאוד.
היא בכלל לא דיברה, ותראי אותך עכשיו.
החברה שלי סידרה את הציפורניים.
היא מתגרה באחרים. -נכון. מתגרה באחרים.
אני גאה בך, חמודה. אני גאה בכולכן.
כמו קטרינה, גם בריטני ראתה את מערכת המשפט מזוויות שונות.
בעבודתה כעורכת דין שמבקשת חנינה
לאנשים שהורשעו שלא בצדק,
וכבת לאם שהייתה אסירה בעצמה.
היי. מה שלומך? -היי.
נעים מאוד. -יופי.
אנחנו נכנסות ל"ריפאונדרי" ללמוד על מה שנעשה כאן.
יופי. אני אוהבת את השם "ריפאונדרי".
- נואל קלירלי דירקטורית בריפאונדרי -
המשימה שלנו היא צמצום פשיעה חוזרת ואבטלה
בקרוב אנשים שמשתחררים מהכלא.
זה ג'ין.
- ג'ין מניגו רב-אומן ויזם -
הוא בוגר הכיתה הראשונה שלנו בניו יורק,
הוא רב-אומן
והוא ילמד אתכן ליצור כמה דברים היום.
היום אתן תבנו מעמד יינות.
בסדר. -טוב.
אני נותן לכן תמיסה שתשווה לעץ מראה עתיק.
יופי. -טוב.
אחת מכן תצבע והשנייה תספור עד חמש ותנגב.
מה יקרה אם נספור עד שבע?
שבע גם טוב.
את אדם יצירתי, בריטני?
הייתי חייבת להיות יצירתית בטיעונים משפטיים.
כן, זה נכון מאוד.
את אחת החלוצות של התנועה הזאת.
- בריטני קיי בארנט עורכת דין ויזמית חברתית -
התחלתי לעסוק בחנינות לפני שחנינות היו מגניבות.
אני אישית עזרתי לשחרר 36 בני אדם ממאסר עולם.
ספרי לנו עוד על הרקע שלך.
תמיד רציתי להיות עורכת דין. רציתי להיות קלייר הקסטבל.
אלוהים, כן.
אבל גדלתי במזרח טקסס הכפרית,
ואין שם הרבה עורכי דין, ואין בכלל כאלה שנראים כמוני.
לכן קצת שכחתי את החלום הזה לזמן מה.
אימא שלי הייתה בכלא אז,
ואני השתדלתי לשרוד עם אחותי.
ואמרתי, "היי, את יודעת, אני שוקלת ללמוד משפטים."
למדתי על החוק נגד שימוש בסמים מ-1986.
אסור לנו לגלות סובלנות לשימוש בסמים ולסוחרי סמים.
- הכומר ססיל ויליאמס -
אנחנו רואים הרבה מאוד עניים,
ובמיוחד שחורים, נשלחים לבתי מעצר ולכלא.
לבנים אמידים יותר השתמשו בקוקאין
והקראק התפשט ללא שליטה בקהילות של צבע.
זה הביא למספר לא פרופורציונלי של אנשים שחורים וחומים
הכלואים בגלל בסמים.
אימא שלי הייתה בכלא. היא הייתה מכורה לקראק.
ואימא שלי נזקקה לגמילה, לא לכלא.
אני תמיד אומרת, "אימא שלי נגמלה למרות הכלא,
לא בזכותו."
אני זוכרת שביקרתי את אמי בכלא בפעם הראשונה
והביקור התקיים דרך זכוכית.
מה שהכי השפיע עליי באותו יום
היה המרה של טביעת יד קטנה על הזכוכית
היכן שאיזה ילד קטן ממני ניסו להגיע לאימא שלו לפני הביקור שלי.
וזה שבר אותי.
כשאדם אחד הולך לכלא, המשפחה כולה אסירה.
אני יודעת את זה מניסיוני האישי.
וכך נולדה עמותות "ילדות מחבקות אימהות".
באמצעות העמותה אנחנו רוצות למנוע
מדור העתיד של הילדות מלהיכנס למערכת,
וגם לעזור להן לפרוח, ולא רק לשרוד.
זה ביקור מיוחד. הן הביאו ארוחת צהריים...
- אנג'ליקה סרגוסה מנהלת בעמותה -
הן הביאו שיעורים, הן הביאו גם תרפיה באמנות.
שתוכלו לגעת זו בזו. -כדי שנוכל לגעת.
ומכניסים אתכן לחדר אחד, שלא כמו בביקור בכלא.
שם את נכנסת ומתיישבת בצד אחד של השולחן
ואת חייבת להישאר שם.
בביקורים האלה את באולם גדול והבת שלך איתך.
את יכולה לסרק אותה, את יכולה לחבק אותה.
בריטני, למה אין עוד תוכניות כאלה?
כלומר... נראה לי מובן מאליו
שקיים צורך רב.
לדעתי הסיבה היא שמערכת המשפט במדינה
ממוקדת כל כך בענישה.
ובמשך שנים הייתה הילה לא מוצדקת סביב חוק וסדר,
ושכחנו את האנושיות.
אנג'ליקה, ספרי לנו על המסע שהביא אותך לכאן היום
וגם על העבודה שאת עושה עכשיו.
סבלתי מהתמכרות בגיל צעיר.
הכרתי את זה דרך המשפחה.
בפעם האחרונה שנכלאתי, נכנסתי נקייה.
הייתי על תנאי למשך עשר שנים, ולא מצאתי עבודה.
אף אחד לא העסיק אותי.
אז לא יכולתי לשלם את האגרות שנגזר עליי לשלם אחת לחודש.
אבל גידלתי את שלושת הילדים שלי לבדי.
אז כשחזרתי לבית המשפט, נגזרו עליי שנתיים מאסר בטי-די-סי.
- טי-די-סי: מחלקת המשפט הפלילי של טקסט -
בתי הייתה אז בת 11 והיא ראתה את אימא נכנסת ויוצאת.
היא שמעה שהמצב של אימא ישתפר, והוא לא השתפר.
ונמאס לה.
שני הביקורים הראשונים עברו בשקט מוחלט.
ואז הגיעה תוכנית "ילדות מחבקות אימהות" ועשינו פרויקט ביחד,
והיא נשברה ואמרה,
"אימא, אני לא יודעת לעשות את זה. תעזרי לי?"
את יודעת, כאימא, המילים האלה...
כשהשתוקקת שהבת שלך רק תרצה בך.
וזה רק בזכות "ילדות מחבקות אימהות",
שהצליחו להראות לי דרך חיים אחרת.
איך נוכל לעזור לאנשים לפרוח
ולנצל את הניסיון שלהם כדי לעזור לאחרים?
ולכן משמח אותי כל כך שאנג'ליקה נמצאת כאן.
היא מנהלת התוכנית עכשיו.
העניין הוא לא רק שחרור אנשים מהכלא,
אלא אל מה אנחנו משחררים אותם? -נכון.
ולכן ההיבט של העצמה כלכלית חשוב לי מאוד.
הוא באמת חשוב. -הוא יעזור לקטוע את מעגל העוני
שמוביל לפשיעה אלימה.
הוכחתן שיש מודל שעובד.
גייסתן גם כמה מליצי יושר מעולים
כמו קים קרדשיאן.
היא ראתה אותי ותמכה בעבודה שלי
בתקופה שלא רבים הסכימו.
- לוס אנג'לס קליפורניה -
לא קל לערער על פסק דין לא צודק.
וכשקים שמעה על פעילותה של בריטני,
היא התגייסה לעזרה.
ואז קים החליטה ללמוד משפטים כדי שתוכל לעשות עוד יותר
כדי לנסות להפוך את מערכת המשפט שלנו לצודקת יותר.
כשחושבים על זה, יש לה במה עולמית אדירה.
מאות מיליונים שעוקבים אחריה.
מאות מיליונים, כמות כמעט
בלתי נתפסת. -מן הסתם בכל היבשות.
אולי אפילו באנטרקטיקה. -אני בטוחה שיש.
מה שלומך? -אלוהים, אחות.
היי. מה שלומך? -היי. שלומי טוב.
אלוהים. -יפה.
קים, לשתינו היו הורים עורכי דין,
ואני מודה שבכלל לא רציתי להיות עורכת דין בילדותי.
רצית להיות עורכת דין כשהיית קטנה?
הבטת באביך וחשבת, "אני יכולה לראות את עצמי עוסקת בזה?" לא?
דווקא כן. -כן?
במשרד שלו היה כל ספר על דיני ראיות שאת מסוגלת לדמיין.
- קים קרדשיאן יזמית ומתלמדת במשפטים -
האחיות שלי בילו בבריכה עם כל החברים שלנו ונהנו מהחיים.
ואני ביליתי במשרד שלו ועיינתי בכל הספרים על דיני ראיות.
זה נועד לקרות, נכון?
לכל דבר יש סיבה. -הכול חלק מהמסע.
אנחנו מוכנות לשחק?
אני מסתכלת עלייך, אימא, כי קים למדה לפני זמן קצר יותר ממך.
לא יודעת. אני חושבת שלקים יש יתרון לא הוגן.
נדרשו כמה פעמים, אבל הגענו לשם.
טוב. "באילו נסיבות מותר לאדם להשתמש בכוח קטלני
כדי להגן על עצמו?" כן?
כשהוא ניצב בעצמו מול כוח קטלני
או שהוא מאמין שכוח קטלני יופעל בקרוב.
"הבחיני בין סחיטה בכוח / סחיטה ואיומים לבין שוד."
שוד הוא בדרך כלל פשע גופני,
ואילו סחיטה בכוח וסחיטה באיומים לא בהכרח.
טוב, עוד נקודה לך, אימא.
תודה רבה. -כן, בסדר.
תשובה נכונה.
אימא, עשית מאמץ מכובד.
תודה, מותק.
קים, רצינו לדבר איתך בין היתר
בגלל העבודה שעשית
והמחויבות שלך לתיקון מערכת המשפט.
אני רוצה לשאול אותך על ההחלטה ללכת לבית הלבן.
אני זוכרת שנכנסתי לישיבה בחדר רוזוולט.
זה היה דיון על חנינות
והמנטורים שלי היו איתי שם.
והם השתמשו בכל ראשי תיבות...
שלא היה לי מושג מה הפירוש שלהם. -איפה המפענח?
אז הם מדברים על די-או-ג'יי ואני יושבת שם ושולחת מסרון,
"מה זה די-או-ג'יי?"
והיא ענתה, "משרד המשפטים," ואני שאלתי,
"איך אני אמורה לדעת? לא הייתי כאן מעולם."
ואז החלטת ללמוד משפטים?
באותו רגע? -כן.
זה מגניב. איזה רגע נפלא. -כי הייתי במבוכה.
ואף שזה לקח לי שנה וחצי יותר
כי פעם אחר פעם לא עברתי את הבחינה...
אבל לא הרמת ידיים.
לא הרמתי ידיים.
את יודעת, הילדים שלי היו שם
בכל פעם שהגיעו התוצאות, והם ראו אותי בוכה.
ובפעם האחרונה הם ראו אותי בוכה
בדמעות של אושר... -כן. שמחה, נכון?
כי עשיתי את זה.
זו אחת הסיבות לכך שאני נלחמת כל כך.
כי אם הילדים שלי ייעצרו בידי המשטרה,
יהיה להם סיכוי פחות טוב משיהיה לי במקרה שיעצרו אותי.
גם הילדים הלבנים שלי. -אם תיעצרי. הילדים שלך, כן.
וזה מדרבן אותי להמשיך.
הסיפורים שהכי קל להזדהות איתם הם אלה
שמדברים על שינוי פרספקטיבה.
את מתחילה לראות את העולם בצורה מעט שונה,
או לראות את עצמך בעולם בצורה מעט שונה.
טוב, מי הבאה בתור?
בסדר. -טוב.
תורך! -אני מספרת סיפור מסוג אחר.
יופי, אנחנו צריכות קצת...
קצת גיוון.
כל מה שרציתי בכיתה א' היה שיתייחסו אליי כמו לכל אחד אחר,
אבל אולי בסתר גם להיות חביבת המורה, גב' מיצ'ל.
בשלב מסוים שיעורי הבית שלי התחילו להיעלם.
היה לי רקורד לא רע של הגשת שיעורי הבית,
שוב, כי ממש רציתי להיות חביבתה של גב' מיצ'ל.
אז יום אחד גב' מיצ'ל התחבאה בכיתה בהפסקה
וראתה ילד אחד לוקח את שיעורי הבית מהשולחן שלי,
מוחק את שמי, כותב עליהם את שמו
ומגיש אותם כאילו הם שלו.
הילד נענש בשלילת הפסקות.
טוב, נריץ קדימה כמה שבועות, אותו ילד מוצא אותי
בזמן שיעור חופשי.
והוא אמר, "יו, צ'לסי, נראה שאת אוהבת את גב' מיצ'ל."
אני אמרתי, "אני אוהבת אותה מאוד."
הוא שאל, "יודעת מה המחמאה הכי טובה שאפשר לתת?"
אמרתי, "לא."
הוא אמר, "לכי תזדייני."
אז ניגשתי לגב' מיצ'ל ואמרתי, "גב' מיצ'ל, לכי תזדייני."
היא נראתה מבועתת.
התחלתי לבכות כי ידעתי שמשהו השתבש מאוד.
אבל לא ידעתי מה השתבש.
בבתי הספר של ליטל רוק
עדיין נהגה חובת ענישה גופנית.
בעודי בוכה, נאלצתי להצמיד את כפות ידיי לקיר המסדרון
וגב' מיצ'ל הכתה אותי בכף עץ.
חשבתי שחיי נגמרו.
אחרי שהיא הכתה אותי, היא חיבקה אותי חיבוק גדול,
ואמרה לי, "מחר יום חדש."
כשהגעתי הביתה הוריי לימדו אותי להשתמש במילון.
וואו. וואו.
נפלא.
אני אחפש את הילד הזה. -הילד המנוול הזה.
זה סיפור מעולה. -אני יודעת.
אבל אני חושבת שהחלק שהכי נגע ללבי
הוא בסוף, כשהיא מחבקת אותך
ואומרת לך שמחר יום חדש.
- קלואי סלמון מדריכת מספרי סיפורים -
ואני חושבת שהידיעה, "אני לא ילדה רעה."
כל הסיפורים האלה הם כל כך סיפורי בראשית
שאנחנו באמת לומדות מהם משהו
או שמשהו התגלה לנו או...
הם כמו אבני הבניין של מה שעושה אותנו למה שאנחנו היום.
תיקון מערכת המשפט הפלילי הוא שיח קשה.
מצד אחד,
הבמה שלך מאפשרת לעשייה שלך להגיע לקהל גדול.
מצד שני, היא חושפת אותך והופכת אותך למטרה.
איך הגיבו העוקבים שלך?
האם במקרים מסוימים את רואה סערה ממשית ברשתות החברתיות?
ידוען יכול להשפיע על אנשים מסוימים
ולפעמים זה חוזר ומתנקם בנו.
אני תמיד מחפשת את האסטרטגיה הנכונה.
וברגע שהחלטתי לערב את המעריצים מהרשתות החברתיות,
הם מרגישים מושקעים והם רוצים לעזור.
אחד הימים הכי משוגעים היה יום של הוצאה להורג.
והעליתי הכול לרשתות החברתיות.
- משלי כ"ד י"א: הצל לקוחים למוות, -
- ומטים להרג, אם תחשוך. -
אבל הייתי צריכה ללכת למדידות ל"סקימס".
והייתי צריכה לעשות הדגמות של האיפור שלי כי הייתי צריכה לאשר את המוצר
בתוך שעה כדי שנספיק להשיק אותו.
- עזרו להציל את ברנדון -
האיש הזה מוצא להורג, ואני לא הפסקתי לבכות.
- לא להוציא להורג את ברנדון ברנרד -
- 1. הוא היה בן 18. 2. הוא לא היורה. -
הילדים שלי נכנסו בריצה ושאלו, "אימא, למה את בוכה?"
העברתי אותו לרמקול כדי שידבר עם הילדים שלי.
- שעתיים להוצאה להורג של ברנדון ברנרד -
זו השעה האחרונה שלו ואני רוצה לשתף את המסע הזה עם הציבור
כדי שאנשים יבינו באמת שיש בן אדם מאחורי ההוצאה להורג.
יש משפחות מאחורי ההוצאה להורג.
והיו פעמים שבהם הצלחנו למנוע הוצאות להורג.
והיו פעמים שלא.
- יכולתי להמשיך לספר כמה ברנדון היה מדהים. -
- זה צריך להשתנות: המערכת דפוקה -
אני לא מאמינה שלא הבחנתי קודם לכן בחיי בעוולות האלה.
את גדלת עם הורים מדהימים
שלימדו אותך המון על העולם בגיל צעיר מאוד.
וציפו שתהיה לי דעה על זה.
הדרישה שתגבשי דעה מעצימה מאוד
ומלמדת המון.
אני מעולם לא נשאלתי לדעתי על סיטואציות כמו...
לא היה לי מושג. חייתי בבועה בבוורלי הילס.
ואני לא רוצה לגדל את ילדיי ככה.
כשהייתי ילדה, דודי רוג'ר נעצר
ונשלח לכלא על מכירת הרואין לשוטר סמוי.
אני חושבת שלחוויה הזאת הייתה השפעה עמוקה עליי,
כי האיש הזה תמיד הראה לי אהבה.
הניסיון להשלים עם כך שאדם טוב בעיניי
עשה משהו לא טוב.
אבל המעשה הבודד הזה לא צריך להגדיר את כל חייו.
בהחלט.
אני לא אומרת שלא מגיע להם מאסר.
לפעמים כשאת פועלת למען תיקון,
אנשים חושבים שאת לא נלחמת בפשע
במקרים שבהם צריך להילחם. -מסכימה.
למה שלא יהיו יתר מרכזי גמילה במקום בתי כלא?
זה לזרוק את החיים של מישהו לפח אף שאנשים באמת משתנים.
אני מאמינה בהזדמנויות שניות.
- אומת שבט יורוק קליפורניה -
אנחנו בצפון קליפורניה,
אחד המקומות היפים בעולם.
אני הולכת לפגוש את השופטת אבי,
שפועלת להקמת מערכת משפט שבטית נפרדת
המבוססת על הערכים ועל התרבות של שבט היורוק.
היא מאמינה שאנחנו צריכים להתמקד בתיקון קהילות,
ולא סתם בענישה.
אני חושבת שלכולנו יש מה ללמוד
על האופן שבו עושים ומבינים צדק בדרכים שונות.
אנחנו לא עושים את זה.
עשינו את זה בבית המשפט? -לא, אנחנו לא עושים את זה.
שלום.
שלום. ברוכה הבאה.
וואו, זה מגניב.
איך אנחנו אמורות לקרוא לך? כי שכחנו.
הילרי הוא שם טוב. -נזרום עם זה.
אכלת פעם מרק בלוטים? -לא. אשמח לטעום.
- לורה וייט וודס -
נכין אותו טעים במיוחד בשבילך.
אתן לך אפילו את האבן הזאת.
בסדר.
זה לא מזון מהיר.
במקרה שתהית. -זה בטוח.
אני חושבת שקיבלתי את הבלוט הכי קשה במחוז.
אז מהן חלק מההתערבויות שעובדות, מניסיונך?
כל העניין במערכת המשפט כאן אצלנו
הוא שאי אפשר שיהיו מנצח ומפסיד
כי כולכם תגורו זה ליד זה.
לכן צריך למצוא דרך שתהיה לזה רלוונטיות תרבותית.
צריך לבנות מחדש את הקהילה. וזה מה שהתוכניות האלה עושות.
- שון אוניל בן לשבט היורוק -
כיהנתי כשופטת בסן פרנסיסקו
כי הייתי ממונה מטעם המדינה שנים רבות.
בהתחלה, כשחזרתי הביתה, אנשים אמרו, "לא תוכלי להיות השופטת
כי את מכירה את האיש הזה ואת האיש ההוא."
עניתי, "אני מכירה את כולם וכולכם מכירים אותי.
מה אתם מנסים לומר?"
- השופטת אבי -
נראה לכם שלפני 500 שנה התרוצצנו לאורך הנהר
וחיפשנו אדם זר שיפתור את הבעיות שלנו?
אני מכירה את מבנה המדינה.
אני מכירה את המבנה הפדרלי,
וחשבתי שהמבנה הזה לא מתאים לנו.
זה הבית שלי והרגשתי שזה הייעוד שלי.
הייתי צריכה להתחיל לעשות כל שביכולתי כדי להקים מבנה
שיחיה אחריי וייהפך למי שאנחנו.
בית המשפט לשלומות הוא מקום שבו אנשים מקבלים עזרה
אם יש להם בעיות הקשורות לסמים או לאלכוהול.
אנחנו עוזרים להם לפתור לא רק את הבעיה הזאת,
אלא אנחנו שואלים אם הם צריכה עזרה במשהו נוסף.
זה כמו סופרמרקט של שרכים,
כי איפה שלא תסתכלי, יש שרכים חזקים.
לורה היא קצינת התרבות בבית המשפט של יורוק.
היא עוזרת לחבר מחדש את בני השבט שנמצאים בביהמ"ש לשלומות לתרבות שלנו.
בתי יודעת קצת על אריגה.
אנחנו משתדלות לקטוף רק את השרכים החזקים ביותר,
ואז אנחנו משתמשות רק בחלק הפנימי לקליעת סלים.
רק להיות בחוץ...
- צ'רי מון לקוחה של ביהמ"ש לשלומות -
והאפשרות להביא הנה את בנותיי
ולעשות את זה יחד איתן היא ברכה.
לא יכולתי לעשות את זה בעבר כי הייתי עדיין מכורה.
אני חושבת שכל התמכרות נובעת מטראומה.
הטראומה ההיסטורית והטראומה שעוברת מדור לדור.
אני לא אומרת שזה תירוץ למשהו,
אבל צריך להכיר בזה כמו שזה.
המילה היורוקית למשטרה מיתרגמת כ"גברים שגונבים ילדים,"
כי הם באו וגנבו את הילדים.
הם לקחו את הילדים לפנימיות.
רבים סבלו מהתעללות והגישה הכללית הייתה להרוג את האינדיאנים.
בהתחלה המטירו על הקהילות הילידיות אלכוהול
במטרה להשתיק את ההתנגדות.
אחרי הפלישה, נשארנו עם התנהגויות רבות שלא היו לנו בעבר.
והיינו צריכים להתמודד איתן.
קשה לבקש עזרה.
לפני שהחלטתי להתנקות,
חשתי שמיצינו את כל העזרה מהמשפחה,
וכשדחו אותנו... זה היה קשה.
כן. יש סיפור על ציפור קטנה,
סיפור הציפור הקטנה של שבט היורוק. שמעת אותו?
נשברה לה כנף
והיא לא יכלה לעוף דרומה בחורף עם המשפחה שלה.
היא ביער.
היא חיפשה מקום בטוח לימי החורף.
הציפור הקטנה הלכה לעץ האלון ושרה לו שירה כמתנה.
שאלה, "אוכל להישאר איתך?
כי הכנף שלי שבורה ולא אוכל לעוף עם משפחתי."
עץ האלון ענה, "אני עסוק מדי כדי להשתעשע איתך."
הציפור הקטנה אמרה. "אה, טוב."
היא הייתה מדוכדכת מאוד מכך שאף אחד לא רצה לעזור לה.
אבל אז היא פנתה לעץ הסקוויה.
עץ הסקוויה אמר, "בטח, את יכולה לבוא אליי."
ואז ירד הבורא ואמר לעץ הסקוויה,
"אתה תחיה הכי הרבה זמן ותהיה הכי גדול ביער
בזכות מה שעשית.
אתה יודע איך לחיות."
ואז הוא הלך לאלון.
"מעתה ואילך יהיו לך בלוטים,
ואתה תאכיל את כל האנשים.
כי זה חשוב."
הלקח לחיים בסיפור הזה הוא שכולנו נושאים באחריות
להשגיח זה על זה ולדאוג זה לזה.
התמיכה שקיבלתי מהשבט
והפעילויות התרבותיות שלנו,
עוזרות לי להרגיש שייכת,
ותורמות לאיזון.
האפשרות להיות כאן עכשיו למען הילדים שלי
וללמד אותם היא חלק גדול מהריפוי שלי.
כן, תחושת השייכות חשובה ביותר.
כן.
וזה באמת... את באמת מנסה
למצוא את שורשי השייכות הזאת למען אנשים.
כמו, "מה סיפור המוצא שלך?
מה הייתה הטראומה? עם מה את חיה?"
אני חושבת שזה הגיוני כל כך, ואנחנו לא עושים את זה.
וכל הדברים הטובים, את יודעת?
יש המון דברים טובים.
לאן אנחנו הולכות?
אנחנו הולכות ישר למדורה.
אני המומה שאפשר לעשות את זה בסל. אני פשוט המומה.
וזה מסמיך. זה די...
תיזהרי. -הנה עוד אחד.
- ברתה פיטרס סוכנת תרבות, מזקני השבט -
הקטנים האלה נדבקים לסיר, אז צריך להזיז אותם כל הזמן.
כן. -רואה את זה?
כן. -אני חושבת שעדיף לקחת את הסיר...
לקחת את הידית ממך.
כל הכבוד, ברט.
אני אוהבת את צורת החשיבה שלכן על זה.
יש לנו לקוחות שלומות שסיימו את התהליך
ועדיין חוזרים,
כי הם מרגישים שהם צריכים עוד תמיכה
או להישאר קרובים לקהילה.
ו...
מה?
זה היה אחד הנאשמים שלי...
זו הבעת הסכמה.
נתקלת באנשים ש...
שהמסרים האלה לא עובדים עליהם?
לא משנה מה תנסי.
כן, יש מקרים שנמשכים שלוש, ארבע, חמש שנים.
אני לא מוותרת.
את חייבת להיות עקשנית.
את חייבת פשוט להתמיד.
אני חושבת שכולם יודעים שאי אפשר בדרך של ענישה להגיע
למקום של שקט ושלווה וביטחון.
זה לא יעבוד עם ילדים, זה לא יעבוד עם מערכות.
אנחנו צריכות ללמוד מכל דבר שאנחנו עושות.
אין לי מילים להודות לכן.
אז תודה על הזמן שהקדשתן לי. תודה על כל מה שאת עושות.
מה שהשופטת אבי עשתה כאן,
היא הקימה מערכת שבה כולם מתמקדים,
לא רק באחריות האישית של כל אחד,
אלא באחריות של הקהילה כלפי היחיד.
המון תודה.
בנות, אתן יודעת למה הבורא ברא בכלל את שבט היוקון?
לא.
לא? המטרה היחידה שלנו בחיים האלה היא להחזיר את האיזון לאדמה.
ע"י הנמכת הדברים הרעים והגבהת הדברים הטובים,
לפי אמונתנו אנחנו מחזירות את העולם
למצב של איזון. -איזון.
זה דבר מקסים, אבל זו גם אחריות עצומה
כלפי עצמנו, כלפי הקיום שלנו וכלפי העולם.
"דרקולה תוקף את ואן הלסינג,
ואן הלסינג שולף בקבוקון של מים קדושים ומתיז אותו על דרקולה.
האם יוכל ואן הלסינג להגן על מעשיו בטענה של הגנה עצמית?"
כן. -לחצי על הזמזם.
כן. -לא.
ברגע שסכנת התקיפה חלפה,
הגנה עצמית אינה קו הגנה חוקי.
ערפד יכול לתקוף תמיד.
את טועה.
שתיכן תחרותיות מאוד. אני מבחינה בזה.
אין כאן משוא פנים.
תרגום: גלית אקסלרד