-Sveika! Kā klājas? -Sveika! Ko vēlaties?
Kafiju ar pienu, lūdzu.
-Kafiju ar pienu? -Jā.
-Melnu, lūdzu. Paldies. -Viena kafija.
-Daudz piena. Jā. -Daudz piena.
-Jūs esat Čelsija? -Jā, kundze.
Neticami!
-Pag, jūs paņēmāt kafiju? -Ļoti uztraucos. Aizmirsu.
-Aizmirsāt kafiju. -Neaizmirstiet…
Tā ir jūsu kafija, vai ne?
-Lūdzu. -Paldies, mīļā.
Liels paldies!
Atā! Visu labu.
Zini, vienmēr esmu prātojusi, lai gan mēs abi ar tēti esam juristi,
tu nekad neesi izrādījusi interesi par tieslietu studijām.
Lai gan bērnībā patika strīdēties ar jums.
-Jā. Domājām, ka būsi laba juriste… -Kad izaugšu.
…tāpēc ka tev patika strīdēties.
Vai tad tu ar vecmāmiņu neskatījies seriālu Likums un kārtība?
Mēs ar vecomāti to skatījāmies,
kamēr viņa brauca ar savu velotrenažieri.
Bet es blakus skrēju uz skrejceliņa.
Seriāla Likums un kārtība pasaulē
noziegumus vienmēr atklāja, neliešus vienmēr noķēra
-un kļūdas nenotika. -Tieši tā.
Tomēr mēs zinām…
-Ka īstenībā tā nav. -…ka īstenībā tā nav.
Turpini.
Uzkliedzu "stāt" un nogāzu viņu zemē.
Tas ir viens no iemesliem, kāpēc tik sīvi cīnos.
Esmu sajūsmā par šo brīdi!
DŪŠĪGAS SIEVIETES MEKLĒ TAISNĪGUMU
Braucam uz stāstniecības darbnīcu…
MANHATANA ŅUJORKA
…ar Marišku Hārgitiju Likums un kārtība: SVU zvaigzni
un seksuālo uzbrukumu upuru aizstāvi īstajā dzīvē.
Mariška zina, kāds spēks ir personīgajam stāstam un sadzirdēšanai.
-Apžēliņ! Kolosāli! -Sveika!
Tiešām esi tikpat sajūsmināta?
-Esmu! -Ak kungs.
Man arī gribētos lēkāt.
Ideāla vieta. Patīkami te tikties.
-Esmu te filmējusies. -Kādu vajājusi?
-Ar kādu runājusi? -Pratinājusi.
Ienācu savā kostīmā, parādīju žetonu,
-uzdevu jautājumus. -Skriet nevajadzēja?
Uzkliedzu "stāt" un nogāzu viņu zemē.
Šodien mēs to nedarīsim.
-Kāpēc ne? -Iesim?
-Pabrīdini, un drīkstēsi nogāzt zemē. -Labi.
Ar labo roku. Aiziet!
Divi, viens. Viens, viens.
Jā. Un tagad, skat.
Visas esam izkratījušās un gatavas stāstīšanai.
Caur stāstniecību biedrībā The Moth apskatām dzīves pārvērtības, vai ne.
ANNA ROBERTSA STĀSTNIECĪBAS PASNIEDZĒJA
Apskatām pārmaiņas.
Tātad nākamais vingrinājums - pirmais, kas ienāk prātā.
SĀRA OSTINA DŽENESA IZPILDPRODUCENTE
"Es biju tukša, bet tagad esmu tukša."
Tik daudz dažādu variantu, kā tam pieiet!
MARIŠKA HĀRGITIJA AKTRISE, FONDA JOYFUL HEART DIBINĀTĀJA
Agrāk domāju, ka visi ir labāki par mani,
tagad es saprotu, kāds ir mans pienesums.
Jā.
-Cik labi. -Malacis!
Mums tas patīk.
Jāpadomā. Agrāk es valkāju svārkus.
Ļoti labi!
-Bet nu… -Jā!
Bet nu neesmu tos vilkusi, šķiet, kopš kāda 1999. gada.
Kad biju pirmā lēdija, aizbraucu uz Brazīliju.
Biju uzvilkusi pirmās lēdijas kostīmu ar svārkiem.
Mums bija jauka saruna. Ienāca žurnālisti.
Tā sauktā "spontāno jautājumu" sesija, daudz fotogrāfu.
Tā nu mēs beidzām tikšanos. Beidzām vizīti.
Es atgriezos, ziniet, Baltajā namā.
Bet kāds bija uzņēmis kadru man zem svārkiem,
un šādi plakāti
Riodežaneiro reklamēja kādu apakšveļas zīmolu.
Ak kungs.
Visu līdz augšai nevarēja redzēt, bet uzņēmums bija divdomīgs.
Tā ka tas ietekmēja manu domāšanu.
Grasījos kandidēt prezidenta vēlēšanās un spriedu: "Man to nevajag."
-Vilkšu formu. Tā ka… -Jālikvidē problēma.
-Ak kungs. -Tās gan ir pārmaiņas.
Nu re.
Uzzināju kaut ko jaunu par mammu.
Tavā profesionālajā karjerā tev jātēlo šis stiprais, apņēmīgais cilvēks,
kurš iet un atklāj noslēpumus, un sauc pie atbildības neliešus.
Kā tu to izmanto? Kā tas palīdz?
Tas ir… bija ļoti interesants, negaidīts pavērsiens
ar SVU, jo šie stāsti par seksuāliem uzbrukumiem
katru vakaru caur televīziju ienāk cilvēku dzīvojamajās istabās.
-Tie… -Kļuva redzami.
Redzami. Parādība, ko līdz šim izlikās neredzam.
Cietušajām ticēja.
Tas ir izšķiroši. Jā!
Lai nebūtu nekādas iztēles kļūdas,
tu parādi, ka var būt taisnīgāk.
Un, iespējams, to es dzirdu visbiežāk.
"Kaut tu būtu izmeklējusi manu lietu."
-Tas ir ir sirdi plosoši. -Jā, tas ir sirdi plosoši.
Kad saņēmu lomu, domāju:
"Man tikai jātusē ar policistiem."
Bet SUVN treniņprogrammā,
seksuālo uzbrukumu un vardarbības novēršanas programmā,
mācībās bija galvenokārt jāklausās.
Ja ir kāds, kurš var apliecināt tavu stāstu,
ar to jau sākas… taisnīgums.
Ļoti skaisti.
BRAUNSVILA ŅUJORKA
Vardarbību ģimenē piedzīvojusī savas kopienas meiteņu mentore
Katrīna arī atklājusi klausīšanās spēku.
Braucu tikties ar viņu un viņas meitenēm
pašaizsardzības nodarbībā.
KOPIENAS CENTRS
-Sveika! -Sveika!
-Apskausimies? -Arī gribu tevi apskaut.
Jā, labi.
Esmu bijusi tikai vienā pašaizsardzības nodarbībā,
-Es ne. -…un tas bija pirms 20 gadiem.
KATRĪNA KUKA BRAUNLIJA YOUNG LADIES OF OUR FUTURE DIBINĀTĀJA
Tad šodien dabūsim pa mizu.
Centīšos no sirds.
Ja pakritīsi, piecelšu. Ja es pakritīšu, tu piecelsi. Labi?
-Vienmēr. -Labi. Nāc.
Pieci! Četri! Turpini!
-Trīs! Divi! -Tev sanāk. Turpini!
-Laiks! -Turpini!
-Tik smieklīgi. -Labi, mīļie!
Parādiet savu kaujas stāju.
Tā ir jūsu gatavības stāja. Vai ne?
-Aiziet! -Nē!
Young Ladies of Our Future ir semināru programma,
kurā apgūst pašcieņu, pašizpratni,
pareizu uzturu, meditāciju, vardarbības noliegumu.
Braunsvila bija apkaime,
kurai, kā man šķita, vajag lielāku uzmanību.
Riskam pakļauti daudzi jaunieši.
Kāda jau ir piedalījusies pašaizsardzības nodarbībā?
Nē.
Nē. Vai bija tā, kā gaidījāt?
Domāju, ka būs čaļi kostīmos,
vajadzēs viņiem uzbrukt un tā.
LANAIJA
Tev nešķita pietiekami biedējoši? To gribi teikt?
Es bērnībā Litlrokā baidījos, kad…
Manā pamatskolā bija metāla detektori,
jo tajā apkaimē bija daudz ieroču.
Ko jūs gribētu mainīt savā skolā?
Jā, mūsu skolā vajag metāla detektorus,
jo daudzus skolā sadur vai nogalina.
KARMENA
Tualetēs un citur. Es uztraucos par to.
Es gribu panākt taisnīgumu citiem,
tāpēc ka nespēju panākt taisnīgumu sev.
Mans bijušais līgavainis bija uzraugs Raikersa salas cietumā.
Likumsargs. Man tas šķita forši.
Bet attiecības bija vardarbīgas.
Es nolēmu viņu pamest.
Tā nu 1993. gada 9. janvārī
man bija saruna ar manu bijušo līgavaini.
Es turēju rokās jaunāko meitu un tolaik biju arī stāvoklī.
Biju iegājusi istabā un ielikusi jaunāko meitu gultiņā.
Kad iznācu laukā, viņš tēmēja uz mani ar šaujamieroci.
Viņš teica: "Šī ir tā diena, kad tu mirsi, kuce."
NOZIEGUMA VIETA
Mani sašāva desmit vietās.
PIRMDIENA, 1993. GADA 11 JANVĀRIS
Es atguvos no komas.
VĪRIETI APSŪDZ ŠAUŠANĀ
ARESTĒTS CIETUMA UZRAUGS
Uzreiz jautāju, kur ir bērniņš, ko gaidīju.
SAŠAUJ SIEVIETI APSŪDZĒTS SLEPKAVĪBAS MĒĢINĀJUMĀ
Ārsts paskaidroja, ka bērniņš neizdzīvoja.
Viņš dzīvoja divas stundas.
Tāds nu ir mans stāsts.
Zini, Mariška, vienmēr esmu ļoti ņēmusi vērā,
ka cilvēki, kas pārcietuši šausmīgus pāridarījumus, jāuzskata
-par izdzīvojušajiem, nevis upuriem. -Jā.
-Vai ne? Lai viņus neapzīmogo… -Jā.
…cita cilvēka lēmums viņiem kaut ko atņemt.
Pareizi. Kad cilvēkam nozog pulksteni vai mašīnu,
viņš grib, lai viņam tic, lai viņu ciena, lai uzklausa.
Kad cilvēkam nolaupa daļu viņa ķermeņa,
viņš grib to pašu.
Pareizi.
Un tas… Mēs gribējām, lai organizācijā Joyful Heart katra izdz…
izdzīvošana ir… lai tā tiek cildināta.
Tas ir jūsu spēks.
Es tikai nesen sāku atklāti stāstīt, ka mani izvaroja.
Un es jūtos tik…
pateicīga, ka varu to pateikt.
Lai gan man vajadzēja noiet garu ceļu,
pat man, lai spētu to pateikt.
Tagad saku: "Tas, kas ar mani notika, nenosaka, kas es esmu."
-Pareizi. -Gluži pretēji, paskatieties uz mani.
Kad visi sēž vienā telpā
un klausās patiesā, personiskā stāstā no kāda cita cilvēka dzīves,
kas viņiem kaut ko izsaka, kas neatstāj vienaldzīgu,
tā ir pārveidojoša pieredze.
Nu, vai kāda gribētu sākt?
Labi.
-Nu ko. Labi. -Paldies.
Mana māte nomira 34 gadu vecumā.
Un mans vectēvs nomira 34 gadu vecumā.
Tā nu es savā 34. dzimšanas dienā…
Es vienmēr no tās baidījos, no tā, ko tas varētu nozīmēt,
ka es esmu nākamā.
Biju ieplānojusi skaistu ceļojumu.
Mani draugi mākslinieki uzaicināja mani
braucienā ar motocikliem
uz Cirque du Soleil izrādi Lasvegasā.
Viņi bija tādi, ziniet, vaļīgi, ķerti hipiji.
Es teicu,
ka braukšu tikai ar savu mašīnu.
Kādas divarpus stundas pēc izbraukšanas visi sāk uzplīties:
"Mariška, neesi tik piesardzīga."
Es pateicu: "Ziniet? Negribu, lai manu dzīvi diktē bailes."
Tā nu es uzkāpu uz motocikla, un mēs braucām tālāk.
Un pēc kādām 30 sekundēm
viena mašīna, kas brauca līdzi… vadītāja skatījās telefonā
un uztriecās virsū manam motociklam.
Viss apstājās. Es lidoju pa gaisu.
Un domāju: "Oho, kaut kas neticams.
Tu nomirsi tāpat kā viņi."
Tad es piezemējos un sapratu, ka esmu dzīva.
Es neturpināju pagātnes karmu.
Un mana dzīve sākās. Jā.
Labi, vēl dažus sitienus!
Tā, šis ir labi.
Pieci! Četri! Turpini!
-Trīs! Divi! -Tev sanāk. Turpini!
-Laiks! -Turpini!
Kad atguvos no komas,
ārsts un pārējais personāls teica, ka es vairs nestaigāšot.
Es nerunāšot. Nespēšot dzīvot normālu dzīvi.
Bet man bija fizioterapeits.
Viņš teica… Viņš ticēja, ka es atkal staigāšu.
Es viņam teicu: "Es vairs nestaigāšu.
Dakteri man teica, ka es nestaigāšu."
Viņš tāds: "Es tam neticu.
Man kaut kas liek domāt, ka tu vari."
Tiklīdz biju spērusi pirmo soli,
nekas vairs nevarēja mani apturēt.
Ja to nemāca, cilvēks nezina,
ka viņam nav jāturpina neveselīgas attiecības.
Nav jāturpina sliktas attiecības.
Tu lūdzi palīdzību, vai ne?
-Sakarā ar vardarbību ģimenē. -Bieži biju lūgusi palīdzību policijai.
Vai viņi ieradās?
Ieradās, bet nepalīdzēja, jo viņš bija likumsargs.
Vai man bija zila acs, vai pārsista lūpa,
viņš parādīja žetonu, un viņi man neko neteica.
Vienkārši mani tā atstāja.
Beigās justīcija mani pievīla.
Viņš nosēdēja desmit gadus.
Par desmit šāvieniem.
Par to, ka sašāva mani. Viens gads par katru lodi.
Vai tas šķiet taisnīgi?
Tas nav taisnīgums. Tas nevar būt taisnīgums.
Tomēr tu tik un tā kļuvi par policisti.
Tik un tā kļuvu par policisti,
jo gribēju sniegt to, ko pati nesaņēmu.
Ko tu teiktu jauniešiem, kuri domā,
ka kārtības uzturēšana mūsu valstī ir netaisnīga?
Tā ir netaisnīga. Bet es saku - jūs varat iestāties policijā
un neklusēt. Jūs varat veidot šīs pārmaiņas.
Mums vajag policiju, jo noziegumi notiek.
Bet policistus nemāca risināt garīgās veselības problēmas.
Viņiem nemāca saskari
ar cilvēku, kurš piedzīvojis īstu vardarbību ģimenē.
Policijai nav jādara viss.
Labi.
Teicu savam šefam: "Es ļoti gribu sākt mentoru programmu."
Viņam tā šķita lieliska doma.
Vēlreiz dziļi ieelpojam
un izelpojam caur muti.
Pēc tam nokratām visu.
-Liels paldies. -Bija labi. Paldies.
Katrīnas jaunkundze mums mācīja, zin,
ar kādiem cilvēkiem labāk saieties.
Tas bija noderīgi?
Viņas palīdz mazināt manu lecīgumu.
KANEIŠA
Jā.
Šī grupa palīdzēja iegūt pašapziņu, kas es īstenībā esmu.
Tā ļāva man būt pašai.
Un parādīja, ka mums, meitenēm, ir daudz iespēju
palīdzēt kopienai un tā. Tā ka, jā.
Un es ieguvu jaunas draudzenes.
Īpaši šo kaitinošo cilvēciņu.
Kad Karmena tikko atnāca, viņa pat nerunāja.
Viņa bija ļoti klusa.
Viņa pat nerunāja, un paskat tagad.
Meitenei ir manikīrs.
-Viņa ķircina citus. -Jā. Ķircina citus.
Tāpēc es lepojos ar tevi, dārgā. Lepojos ar jums visām.
Britnija, tāpat kā Katrīna, redzējusi justīciju no dažādām pusēm.
Advokātes darbā, cīnoties par apžēlošanu
netaisnīgi notiesātajiem.
Un kā bijušās ieslodzītās meita.
-Sveika! Kā klājas? -Sveikas!
-Priecājos. -Labi.
Iesim iekšā Refoundry un noskaidrosim, ko tur dara.
Labs nosaukums Refoundry - "Pārlietuve".
NOELA KLĪRLIJA REFOUNDRY DIREKTORE
Mūsu mērķis ir samazināt recidīvismu un bezdarbu
no ieslodzījuma atbrīvoto vidū.
Tas ir Džīns.
DŽĪNS MANIGO MEISTARS UN UZŅĒMĒJS
Viņš pabeidza mūsu pirmo kursu Ņujorkā un ir meistars.
Viņš jums parādīs, kā kaut ko uztaisīt.
Dāmas, jūs šodien darināsiet vīna pudeļu turētāju.
-Labi. -Skaidrs.
Iedošu beici, ar ko novecināt koku.
-Lieliski. -Labi.
Viena uzklāj, otra skaita līdz pieci un noslauka.
Kas būs, ja skaitīsim līdz septiņi?
Līdz septiņi arī var.
Tu esi veikla amatniece, Britnij?
Man bija jāprot mans amats juridiskajās debatēs.
Jā! Tiešām. Taisnība.
Tu tiešām esi viena no šīs kustības celmlauzēm.
BRITNIJA BĀRNETA ADVOKĀTE, SOCIĀLĀ UZŅĒMĒJA
Saku, ka pievērsos apžēlošanai, pirms tā kļuva stilīga.
Personīgi esmu palīdzējusi atbrīvot no mūža ieslodzījuma 36 cilvēkus.
Pastāsti vairāk par sevi.
Vienmēr gribēju kļūt par advokāti. Gribēju būt Klēra Hakstabla.
Apžēliņ, jā.
Bet, kad augu Austrumteksasas laukos,
tur nebija daudz advokātu un nebija nevienas līdzīgas man.
Tā nu šis sapnis uz kādu laiku pazuda no mana redzesloka.
Mana mamma tolaik bija cietumā,
tāpēc mēs ar māsu vienkārši centāmies izdzīvot.
Es teicu: "Zini, es domāju stāties juridiskajā fakultātē."
Uzzināju par 1986. gada Likumu par cīņu pret narkotiku lietošanu.
Mums jābūt neiecietīgiem pret narkotiku lietošanu un tirdzniecību.
MĀCĪTĀJS SESILS VILJAMSS
Mēs pieredzēsim, ka daudz trūcīgo iedzīvotāju,
sevišķi melno, nokļūs ieslodzījumā un cietumā.
Turīgākie baltie lietoja kokaīna pulveri,
bet krāsaino kopienās bija izplatīts kreks.
Tāpēc neproporcionāli daudz melno un brūno iedzīvotāju
nokļuva cietumā narkotiku dēļ.
Mana mamma sēdēja cietumā. Viņa bija atkarīga no kreka.
Mātei vajadzēja rehabilitāciju, nevis cietumu.
Es vienmēr saku: "Mana māte atmeta par spīti cietumam,
nevis pateicoties tam."
Atceros pirmo reizi, kad apciemoju mammu cietumā.
Mums bija jārunā caur stiklu.
Visvairāk mani todien satrieca
mazītiņš lūpu nospiedums uz stikla,
kur kāds mazāks bērns pirms manis bija mēģinājis aizsniegt savu mammu.
Tas mani sagrāva.
Kad cilvēku ieliek cietumā, tiek ieslodzīta visa ģimene.
Zinu to no savas pieredzes,
tā radās Girls Embracing Mothers jeb GEM - "Meitenes apskauj mātes".
Mēs organizācijā GEM vēlamies strādāt,
lai nākotnē meitenes nenokļūst ieslodzījumā,
lai viņas dzīvo labi, ne tikai izdzīvo.
Unikāls apciemojums. Viņām līdzi bija pusdienas…
ANDŽELIKA SARAGOSA PROGRAMMU DIREKTORE
…līdzi bija padomi un arī mākslas terapija.
-Drīkstējāt pieskarties. -Drīkstējām pieskarties.
Mums ļāva būt vienā telpā, nevis kā parastajos apciemojumos.
Ieiet, apsēžas galda pretējā pusē,
un tur arī jāpaliek.
Šajos apciemojumos viņas ir lielā telpā kopā ar meitām.
Drīkst sakārtot viņai matus, apskaut viņu.
Britnij, kāpēc nav vairāk šādu programmu?
Nu… ziniet, man šķiet acīmredzams
ka šāda vajadzība ir.
Domāju, tāpēc ka krimināltiesību sistēma šajā valstī
ir vērsta tikai uz sodīšanu.
Gadiem valdījusi pārprasta prasība pēc likuma un kārtības,
un mēs esam zaudējuši cilvēcību.
Andželika, pastāsti, kā tu nokļuvi šeit
un arī par savu pašreizējo darbu.
Es jau agri kļuvu atkarīga.
Ar narkotikām iepazinos ģimenē.
Pēdējā ieslodzījuma laikā es tur nokļuvu skaidrā,
man bija noteikts 10 gadu pārbaudes laiks, nevarēju atrast darbu.
Neviens mani neņēma.
Tāpēc nevarēju samaksāt nodevas, kas bija jāmaksā ik mēnesi.
Bet es viena audzināju trīs bērnus.
Nākamajā tiesā man piesprieda divus gadus TKD.
TKD: TEKSASAS KRIMINĀLTIESĪBU DEPARTAMENTS
Meitai tolaik bija 11 gadu, viņa redzēja mammu ar pārtraukumiem.
Bija dzirdējusi, ka mamma solās laboties, bet tas nenotika.
Un viņai tas bija apnicis.
Pāris pirmie apciemojumi pagāja pilnīgā klusumā.
Parādījās programma GEM, mēs kopā kaut ko darinājām,
viņa neizturēja un teica:
"Mammīt, es neprotu. Vai palīdzēsi?"
Ziniet, man kā mātei šie vārdi…
tik sen biju ilgojusies, lai esmu vajadzīga meitai.
Un tikai pateicoties Girls Embracing Mothers
es ieraudzīju, ka var dzīvot citādi.
Kā varam palīdzēt cilvēkiem atplaukt
un izmantot viņu pieredzi, lai palīdzētu citiem?
Tāpēc es tik ļoti priecājos, ka Andželika ir šeit.
Viņa tagad ir mūsu programmas direktore.
Nav svarīgi tikai izlaist cilvēku no cietuma.
-Svarīgi, kur mēs viņu izlaižam. -Pareizi.
Man ir ļoti svarīgs šis ekonomiskās neatkarības aspekts.
-Tā ir. Tā jābūt. -Tas palīdzēs pārraut nabadzības loku,
kas pamudina uz vardarbīgiem noziegumiem.
Tu esi pierādījusi, ka modelis darbojas.
Un esi piesaistījusi tādus lieliskus atbalstītājus
kā Kima Kardašjana.
Viņa pamanīja mani un atbalstīja manu darbu,
kad to darīja tikai retais.
LOSANDŽELOSA KALIFORNIJA
Nav viegli apstrīdēt netaisnīgu spriedumu.
Uzzinājusi, ko Britnija dara, Kima izjuta iedvesmu palīdzēt.
Vēlāk Kima nolēma studēt tieslietas, lai varētu darīt vēl vairāk
un palīdzētu mūsu justīcijai kļūt taisnīgākai.
Ja tā padomā, viņai ir milzīga publicitāte visā pasaulē.
Simtiem miljonu sekotāju.
Simtiem miljonu - gandrīz neiespējami
-aptvert. -Iespējams, visos kontinentos.
-Varbūt pat Antarktikā. -Nešaubos.
-Kā iet? -Ak kungs, meitenīt.
-Sveika! Kā iet? -Sveika! Labi.
-Ak kungs. -Labi.
Tātad, Kima, mums abām vecāki ir juristi,
un es bērnībā nekad negribēju kļūt par juristi.
Tu gribēji kļūt par juristi, kad biji maza?
Skatījies uz tēti un domāji: "Es arī tā gribētu"? Nē?
-Tā tiešām bija. -Jā?
Viņa kabinetā bija daudz grāmatu par pierādījumiem.
KIMA KARDAŠJANA TIESLIETU STAŽIERE
Manas māsas laukā draiskojās baseinā ar mūsu draugiem.
Es sēdēju viņa kabinetā un pētīju grāmatas par pierādījumiem.
Tas bija lemts, vai ne?
-Nekas nenotiek bez iemesla. -Ceļš ir nolikts.
Uzspēlēsim?
Skatos uz tevi, mammu, jo Kima studējusi nesenāk par tevi.
Nezinu. Šķiet, Kimai ir negodīgas priekšrocības.
Pēc vairākiem mēģinājumiem tomēr izdevās.
Labi. "Kādos apstākļos persona drīkst izmantot letālu spēku,
lai aizstāvētu sevi?" Jā?
Kad pret personu tiek vērsts letāls spēks
vai persona uzskata, ka šāds spēks ir nenovēršams.
"Kā atšķiras izspiešana un šantāža no laupīšanas?"
Nu, ziniet, laupīšana parasti ir fizisks noziegums,
bet izspiešanai un šantāžai tas nav nepieciešams.
Labi, vēl viens punkts mammai.
-Liels paldies. -Jā. Labi.
Pareizi.
Mammu, tu esi malacis!
Paldies, mīļā.
Tātad, Kima, gribējām aprunāties ar tevi
par tavu darbu
un pievēršanos krimināltiesību sistēmas reformai.
Pastāsti par lēmumu braukt uz Balto namu.
Atceros, ka ierados sanāksmē Rūzvelta zālē.
Sanāksme bija par apžēlošanu,
un kopā ar mani bija mani mentori.
Viņi runāja saīsinājumos,
-man nebija ne jausmas, ko tie nozīmē. -Kur ir atšifrētājs?
Jā, viņi tādi: "TD", un es tāda sēžu un rakstu ziņu:
"Kas ir TD?"
Viņa: "Tieslietu departaments," bet es:
"Kā es to varu zināt? Pirmoreiz esmu šeit."
Vai tad nolēmi studēt tieslietas?
-Tajā brīdī? -Jā.
-Forši. Lielisks brīdis. -Tāpēc, ka man bija liels kauns.
Lai gan viss ievilkās par pusotru gadu,
jo man nekādi neizdevās nolikt eksāmenu…
Bet tu nepadevies.
Es nepadevos.
Bērni bija blakus
katru reizi, kad atvēru rezultātus. Viņi redzēja, kā es raudu.
Bet pēdējā reizē, kad raudāju,
-tās bija labākās prieka asaras… -Jā. Prieka, vai ne?
…ka man ir izdevies.
Tas ir viens no iemesliem, kāpēc tik sīvi cīnos.
Savu bērnu dēļ. Ja viņus arestētu,
viņu izredzes būtu sliktākas, nekā tad, ja arestētu mani.
-Vai manu bērnu. Manu balto bērnu. -Ja tevi arestētu. Tavus bērnus, jā.
Un tas ir kaut kas tāds, kas dzen mani uz priekšu.
Bieži vislielāko rezonansi izraisa stāsti
par skatpunkta maiņu.
Cilvēks sāk skatīties uz pasauli mazliet citādi
vai ierauga sevi pasaulē mazliet citādi.
Labi, kura nākamā?
-Labi. -Lai notiek.
-Tava kārta! -Es stāstīšu citādu stāstu.
Labi, mums vajag nelielu…
nelielu dažādību.
Pirmajā klasē vairāk par visu gribēju, lai pret mani izturas kā pret visiem,
bet slepus vēlējos arī būt skolotājas Mičelas mīlule.
Bet vienubrīd pēkšņi sāka pazust mani mājasdarbi.
Līdz tam diezgan čakli biju nodevusi mājasdarbus,
jo es taču ļoti gribēju būt skolotājas Mičelas mīlule.
Tā nu skolotāja reiz starpbrīdī paslēpās klasē
un redzēja, ka viens zēns izņem no mana sola manu mājasdarbu,
izdzēš manu vārdu un ieraksta vietā savu,
un pēc tam nodod to kā savu darbu.
Tā nu to zēnu uz laiku izslēdza no skolas.
Labi, pēc pāris nedēļām tas pats zēns uzmeklē mani
brīvajā laikā, rotaļu laikā.
Un saka: "Čelsij, izskatās, ka tev patīk skolotāja Mičela."
Atbildēju: "Es mīlu Mičelu."
Viņš: "Zini, kāds ir vislabākais kompliments?"
Es teicu: "Nē."
Viņš: "Ej dirst."
Tā nu es piegāju pie skolotājas un teicu: "Skolotāj Mičel, ejiet dirst."
Viņa bija šausmās!
Es sāku raudāt, jo sapratu, ka kaut kas ir galīgi šķērsām.
Bet nesapratu, kas.
Bet Litlrokas apvienotajā izglītības apgabalā
joprojām bija spēkā obligāts miesassods.
Es joprojām šņukstēju, bet liku plaukstas pie gaiteņa sienas,
un skolotāja Mičela mani pēra.
Domāju, ka mana dzīve ir beigusies.
Nopērusi viņa mani cieši apskāva
un teica: "Rīt būs jauna diena."
Mājās vecāki man iemācīja lietot vārdnīcu.
Kolosāli.
-Es uzmeklēšu to puiku! -To draņķa puiku!
-Lielisks stāsts. -Jā.
Bet, šķiet, visvairāk mani aizkustināja tas,
ka beigās viņa tevi apskāva
un teica, ka rīt būs jauna diena.
KLOJA SEMENA STĀSTNIECĪBAS PASNIEDZĒJA
Un, es domāju, sapratne, ka tu neesi slikts bērns.
Bet visi šie stāsti ir rašanās stāsti,
no kuriem kaut ko iemācījāmies,
kuros kaut kas atklājās vai…
Tie ir kā ķieģeļi, kas veidojuši to, kādi esam šodien.
Krimināltiesību reforma ir smags temats.
No vienas puses,
tava publicitāte nodrošina tavam darbam plašu auditoriju.
No otras puses, tā notur tevi uzmanības centrā un pārvērš par mērķi.
Kā reaģē tavi sekotāji?
Vai esi piedzīvojusi lielu atbalsta vilni sociālajos tīklos?
Dažiem slavenība var dot vajadzīgo grūdienu,
bet ir reizes, kad tas mums kaitē.
Tāpēc es vienmēr apsveru pareizo stratēģiju.
Tiklīdz esmu nolēmusi iesaistīt savus sociālo tīklu fanus,
viņi jūtas piederīgi un grib palīdzēt.
Viena no trakākajām bija nāvessoda izpildes diena.
Es visu liku sociālajos tīklos.
SALAMANA PAMĀCĪBAS 24:11 GLĀB TOS, KURUS NEVAINĪGUS
TAISĀS NONĀVĒT. NESTĀVI MALĀ.
Pēc tam man bija Skims pielaikošana.
Un grima paraugu testēšana, jo šis produkts jāapstiprina
stundas laikā, ja gribam to izlaist.
#PALĪDZIGLĀBTBRENDONU
Vīrietis gaidīja nāvessodu. Un es visu laiku raudāju.
#BRENDONSBERNARDS NAV JĀNOGALINA:
1. VIŅAM TOLAIK BIJA 18 GADU 2. VIŅŠ NEŠĀVA
Bērni ieskrien: "Mammīt, kāpēc tu raudi?"
Ieslēdzu skaļruni, lai viņš parunā ar maniem bērniem.
DIVAS STUNDAS LĪDZ BRENDONA BERNARDA NĀVESSODAM.
Rit viņa dzīves pēdējā stunda, un es gribu dalīties tajā ar citiem,
lai viņi patiesi saprot, ka aiz šī nāvessoda ir dzīvs cilvēks.
Aiz šī nāvessoda ir īstas ģimenes.
Bijušas reizes, kad mums izdevies apturēt nāvessodus.
Bijušas reizes, kad ne.
VARĒTU DAUDZ RUNĀT PAR TO, CIK BRĪNIŠĶĪGS BIJA BRENDONS.
TAM IR JĀMAINĀS: MŪSU SISTĒMA IR PAKAĻĀ
Neticami, ka agrāk nepievērsu uzmanību šīm netaisnībām.
Tevi audzināja brīnišķīgi vecāki,
kas tev jau agrā bērnībā iemācīja tik daudz par pasauli.
Un gaidīja, ka man būs viedoklis.
Vajadzība veidot viedokli ir spēcinoša,
tas mums daudz iemāca.
Man nekad nejautāja manu viedokli par tādām lietām kā…
Man nebija ne jausmas. Es dzīvoju Beverlihilsas burbulī, ziniet?
Bet savus bērnus es tā neaudzināšu.
Kad biju maza, manu tēvoci Rodžeru arestēja
un ielika cietumā, jo viņš pārdeva slepenpolicistam kokaīnu.
Šķiet, šī pieredze atstāja uz mani dziļu iespaidu,
tāpēc ka šis vīrietis bija izturējies pret mani ar mīlestību.
Jācenšas pieņemt, ka cilvēks, kuru pazinu kā labu,
izdarījis kaut ko ne tik labu.
Un tomēr vienam solim nevajadzētu iezīmēt visu viņa dzīvi.
Katrā ziņā.
Lai gan es nesaku, ka viņi nav pelnījuši cietumsodu.
Šķiet, par reformas atbalstītājiem
reizēm domā, ka viņi stingri nenosoda noziedzību,
-kad tas nepieciešams. -Piekrītu.
Kāpēc mums cietumu vietā nevarētu būt rehabilitācijas centri?
Mēs izniekojam cilvēku dzīvi, lai gan viņi tiešām mainās.
Es ticu, ka jādod otra iespēja.
JUROKU CILTS KALIFORNIJA
Esam Ziemeļkalifornijā,
vienā no pasaules skaistākajām vietām.
Es tikšos ar tiesnesi Ebiju,
kas pirmā ieviesusi atsevišķu cilts tiesību sistēmu,
pamatojoties uz juroku cilts kultūru un vērtībām.
Viņa tic, ka būtu jāpievēršas kopienu atveseļošanai,
nevis vienkāršai cilvēku sodīšanai.
Domāju, mēs pārējie varētu pamācīties,
kā taisnīgumu var panākt un saprast arī citādi.
Mēs nekad tā nedarām.
-Esam to darījuši tiesā? -Nē, mēs tā nedarām.
Labdien!
Labdien, kundze! Lūdzu.
Cik forši.
Kā lai tevi sauc? Mēs neatceramies.
-Hilarija ir labs vārds. Jā. -Labi, lai tā būtu.
-Ozolzīļu zupu esi ēdusi? -Nē. Labprāt pagaršošu.
LORA VAITA VUDSA
Piedāvāsim tev ko īpašu.
Pat iedošu tev mazo akmeni.
Labi.
Šīs nav ātrā uzkoda.
-Tavai zināšanai. -Tā gan.
Šķiet, man ir viscietākā zīle kodolā… kopienā.
Kādas metodes esat atklājuši kā iedarbīgas?
Visa tiesību sistēma balstās uz to,
ka nevar būt uzvarētājs un zaudētājs,
jo visiem būs jādzīvo līdzās.
Tāpēc tas jāiekļauj kultūrā.
Tāpēc jāatveseļo kopiena. Tas notiek šajās programmās.
ŠONS O'NĪLS JUROKU CILTS PĀRSTĀVIS
Strādāju par tiesnesi Sanfrancisko,
daudzus gadus biju štata komisāre.
Sākumā, kad atbraucu mājās, man teica: "Tu nedrīksti būt tiesnese,
jo tu pazīsti šo cilvēku un to cilvēku."
Teicu: "Es pazīstu visus, un jūs visi pazīstat mani.
Ko jūs gribat teikt?"
TIESNESE EBIJA
Domājat, pirms 500 gadiem mēs skraidījām gar upi
un meklējām svešinieku, kurš atrisinās mūsu strīdus?
Es zinu, kāda ir štata struktūra,
zinu, kāda ir federālā struktūra,
un es sapratu, ka mums tā neder.
Šīs ir manas mājas, un man šķita, ka tā varu būt noderīga.
Bija jāsāk darīt, kas manos spēkos, lai izveidotu struktūru,
kas pārdzīvos mani un iemiesos mūsu būtību.
Labbūtības tiesa ir vieta, kur saņemt palīdzību,
ja ir problēmas ar narkotikām vai alkoholu.
Mēs palīdzam atrisināt ne tikai šo problēmu,
bet arī pajautājam: "Tev vajag vēl kādu citu palīdzību?"
Te ir kā paparžu lielveikalā,
kur vien paskaties, visas ir labas.
Lora ir juroku tiesas kultūras atašejs.
Viņa palīdz labbūtības tiesas klientiem atgriezties pie mūsu kultūras.
Mana meita šo to zina par pīšanu.
Cenšamies vākt tikai vislabākās papardes
un groziem izmantojam vienīgi pašu vidu.
Atrašanās laukā vien…
ČERIJA MŪNA KLIENTE
…un iespēja atvest šurp meitas,
un darbošanās kopā ar viņām ir tīrā laime.
Iepriekš es to nevarēju, jo biju atkarīga, tā ka…
Domāju, ka visas atkarības izraisa traumatiska pieredze.
Vēsturiskās traumas un paaudžu traumas.
Es neko ar to neattaisnoju,
bet lietas ir jāsauc īstajā vārdā.
Policisti juroku valodā ir "vīri, kas laupa bērnus",
tāpēc ka viņi nāca un laupīja bērnus.
Viņi aizveda bērnus uz internātskolām.
Liela vardarbība, visa attieksme bija - nogalināt indiāņus.
Pamatiedzīvotāju kopienās sākotnēji iepludināja daudz alkohola,
lai apklusinātu pretošanos.
Pēc iebrukuma mēs daudz pārņēmām tādu uzvedību, kādas iepriekš nebija.
Un mums jātiek galā ar šo uzvedību.
Lūgt palīdzību ir grūti.
Pirms nolēmu atmest,
man šķita, ka esam izsmēluši visu mūsu ģimenes palīdzību,
un atraidījums bija ļoti smags.
Jā. Ir tāds stāstiņš par putnu,
juroku stāsts par putnu. Esi dzirdējusi?
Tam bija lauzts spārns,
nevarēja kopā ar ģimeni aizlidot ziemot uz dienvidiem.
Tas palika mežā.
Vajadzēja atrast drošu vietu, kur pārziemot.
Putniņš pieiet pie ozola un uzdāvina tam savu dziesmu.
Jautā: "Drīkstu palikt pie tevis,
jo man ir lauzts spārns, nevaru lidot līdzi ģimenei?"
Ozols atbild: "Esmu pārāk aizņemts, lai te muļķotos ar tevi."
Putniņš saka: "Ā, labi."
Viņš pavisam saskumst, ka neviens negrib viņam palīdzēt.
Tad viņš pieiet pie sarkankoka.
Sarkankoks saka: "Jā, vari nākt pie manis."
Tad radītājs nolaižas no debesīm pie sarkankoka un saka:
"Par savu darbu tu dzīvosi visilgāk un būsi vislielākais mežā.
Tu proti dzīvot."
Tad viņš aiziet pie ozola.
"Tev turpmāk būs zīles,
un tu barosi visus cilvēkus.
Tāpēc, ka tas ir svarīgi."
Šī stāsta mācība ir tāda, ka mums visiem ir pienākums
sargāt un rūpēties citam par citu.
Tikai cilts atbalsts
un mūsu kultūras aktivitātes
ļauj man izjust piederību,
un tas dod līdzsvaru.
Es tagad varu sniegt atbalstu saviem bērniem,
un viņu mācīšanai ir liela vieta manā atlabšanā.
Jā, šī piederības izjūta ir izšķiroša.
Jā.
Un tas tiešām… Tu tiešām centies
izrakt cilvēkos šīs piederības izjūtas saknes.
Kā, zini: "Kā tu tāds esi radies?
Kāda ir tava pārestība? Ar ko tu dzīvo?"
Domāju, tas ir ļoti saprātīgi, bet mēs to nedarām.
Un viss labais, ziniet?
Ir daudz kā laba.
Kurp mēs ejam?
Mēs ejam uz ugunskura vietu.
Brīnos, ka to var vārīt grozā. Vienkārši brīnos.
Un tā sabiezē. Tiešām ļoti…
-Uzmanies. Labi. -Re, kur, vēl viens.
BERTA PĪTERSA TRADĪCIJU KOPĒJA
Tās mazās pielīp pie katla, tāpēc visu laiku jāmaisa.
-Jā. Uz priekšu… -Redzi to?
-Jā. -Laikam labāk pārņemšu katla
maisīšanu no tevis.
Lieliski, Bert.
Man ļoti patīk, kā jūs visas par to domājat.
Mums ir labbūtības klienti, kas beiguši projektu
un tomēr atgriežas,
jo viņiem šķiet, ka joprojām vajag papildu atbalstu,
vai tuvību ar kopienu.
Un…
Ko?
Tas bija viens no maniem aizstāvjiem…
Pārliecinošs atbalsts. Jā.
Esi sastapusi cilvēkus, uz kuriem…
šie vēstījumi neiedarbojas?
Lai ko tu mēģinātu.
Jā, ir lietas, kas turpinās trīs, četrus, piecus gadus.
Es nepadodos.
Zini, jābūt neatlaidīgai.
Jāturpina un jāturpina.
Domāju, visi zina, ka ar sodu nevar panākt
kaut kādu mierīgu, drošu, aizsargātu stāvokli.
To nevar ne ar bērniem, ne ar sistēmu.
Tāpēc mums jāmācās no visa, ko jūs darāt.
Esmu jums bezgala pateicīga,
tāpēc paldies, ka atradāt laiku. Paldies par visu, ko darāt.
Tiesnese Ebija šeit
ir radījusi sistēmu, kurā visiem ir svarīga
ne tikai indivīda atbildība,
bet arī kopienas atbildība pret šo indivīdu.
Liels paldies.
Meitenes, zināt, kāpēc radītājs vispār radīja jurokus?
Nē.
Nē? Mūsu vienīgais dzīves mērķis ir atjaunot līdzsvaru uz zemes.
Noliekot zemē slikto un paceļot labo,
mēs ticam, ka atkal atjaunosim
-pasaulē līdzsvaru. -Līdzsvaru.
Tas ir skaisti, bet tā ir arī liela atbildība
pret sevi, pret mūsu eksistenci un pret pasauli.
"Drakula uzbrūk van Helsingam.
Van Helsings izvelk svētā ūdens pudelīti un aplaista ar to Drakulu.
Vai van Helsings drīkst attaisnot savu rīcību ar pašaizsardzību?"
-Jā. -Nospied zummeru.
-Jā. -Nē.
Tiklīdz uzbrukuma briesmas vairs nepastāv,
ar pašaizsardzību vairs nevar attaisnoties.
Vampīrs vienmēr var uzbrukt.
Tu kļūdies.
Jums abām piemīt sacensību gars. Es redzu.
Te nav nekāda favorītisma.
Tulkojusi Dace Andžāne