- Sveiki. Kaip jūs? - Sveiki. Ko norėtumėte?
Kavos su pienu.
- Kavos su pienu? - Aha.
- Man be nieko. Ačiū. - Vieną kavos.
- Su daug pieno. Aha. - Daug pieno.
- Ar jūs Čelsė? - Taip, ponia.
Negaliu patikėti!
- Pasiėmėt savo kavą? - Taip susijaudinau. Pamiršau.
- Pamiršot kavą. - Nepamirškit savo…
Čia jūsų kava. Taip?
- Prašom. - Ačiū, brangute.
Labai jums ačiū!
Viso. Geros dienos.
Na, visąlaik stebėdavausi, kad mudu su tavo tėčiu esam teisininkai,
o tu niekad nerodei noro studijuoti teisės.
Nors vaikystėje mėgau su jumis ginčytis.
- Manėm, būsi gera teisininkė… - Suaugusi irgi.
…nes tikrai mėgai ginčytis.
Ir ar nemėgdavai su močiute žiūrėti „Įstatymo ir tvarkos“?
Žiūrėdavom su ja „Įstatymą ir tvarką“,
kai ji mindavo savo dviratį treniruoklį.
O aš šalia bėgdavau bėgtakiu.
„Įstatymas ir tvarka“ serialo pasaulyje
nusikaltimai visad išsprendžiami, blogiukai sučiumpami
- ir nedaroma klaidų. - Taip.
Bet mes žinome…
- Kad tikram gyvenime taip nėra. - …kad tikram gyvenime taip nėra.
Nesustojam.
Paskiau „nė iš vietos“ ir puoliau vyruką.
Tai viena priežasčių, kodėl taip stipriai kovoju.
Ši akimirka labai džiugi!
SMARKIOS MOTERYS SIEKIA TEISINGUMO
Keliaujame į pasakojimų dirbtuves…
MANHATANAS NIUJORKAS
…pas „Įstatymo ir tvarkos“ žvaigždę Marišką Hargitėj,
tikrame gyvenime ginančią seksualinio smurto aukas.
Mariška žino, kaip svarbu pasakoti savo istoriją ir būti išgirstai.
- O Dievuliau! Kaip puiku! - Sveiki.
Negalit džiaugtis tiek kiek aš.
- Džiaugiuos! - O Dievuliau.
Atrodo, kad turėčiau šokinėti.
O čia tobula vieta. Maloni susitikti.
- Filmavausi čia. - Besivydama ką nors?
- Kalbėdamasi su kuo nors? - Apklausdama.
Įėjau uniformuota, parodžiau ženklelį,
- uždaviau klausimų. - Nereikėjo bėgti?
Paskiau „nė iš vietos“ ir puoliau vyruką.
Bet šiandien to nedarysime.
- Na, o kodėl gi? - Eime?
Tik kaip nors įspėkit
- ir pulkit. - Įspėsiu.
Pradedame dešiniąja. Pirmyn.
Du, vienas. Vienas, vienas.
Taip. O dabar žiūrėkit.
Visos nusipurtėme, mūsų kūnai pasiruošę pasakoti.
Pasakojimų „The Moth“ grupėje esmė - transformacija, taip?
ANA ROBERTS PASAKOJIMŲ INSTRUKTORĖ
Pokyčiai.
Kitam pratimui svarbu pirma į galvą šovusi mintis.
SARA OSTIN DŽENES VYKDOMOJI PRODIUSERĖ
„Seniau aš kažkas, bet dabar aš kažkas.“
Tiesiog šitam yra tiek daug variantų!
MARIŠKA HARGITĖJ AKTORĖ, „JOYFUL HEART“ FONDO ĮKŪRĖJA
Seniau aš maniau, kad visi yra geresni už mane,
bet dabar žinau, kuo aš vertinga.
Valio.
- Kaip gerai. - Didelis valio.
Mums labai patinka.
Pažiūrėkim. Seniau nešiodavau sijonus.
Šitas labai geras!
- Bet dabar… - Taip!
Bet nenešioju jų turbūt nuo 1999 m.
Nuvykau į Braziliją, kai buvau pirmoji ponia.
Vilkėjau tokį pirmajai poniai priderantį kostiumėlį su sijonu.
Gražiai bendravome. Atvyko spauda.
Jie galėjo užduoti bet kokius klausimus, turėjo daug fotografų.
Susitikimas ir vizitas baigėsi.
Grįžtu į Baltuosius rūmus.
O kažkas padarė nuotrauką man po sijonu
ir užklijavo ją ant skelbimų lentų
Rio de Žaneire apatinių reklamai.
O Dieve.
Negalėjai matyti iki galo, bet atrodė provokuojamai.
Tad tai paveikė mano mąstymą.
Žadėjau dalyvauti rinkimuose ir galvojau „Man to nereikia“.
- Rengsiuos uniformą. - Kad užkirstumėt kelią.
- O Dievuliau. - Čia tai pokytis.
Prašau.
Sužinojau kai ką naujo apie mamą.
Jūsų profesija vaidinti tą stiprų, ryžtingą žmogų,
kuris turi išaiškinti nusikaltimus ir įvykdyti teisingumą blogiems žmonėms.
Ką darote su tuo? Kaip tai padeda?
Na, tai labai įdomi, netikėta mano kelionė su serialu,
nes istorijos apie seksualinį smurtą kasdien buvo
rodomos jų svetainėje per televizorių.
- Tai darė… - Buvo rodoma.
Tai, kas paprastai buvo nuslepiama, dabar buvo rodoma.
Buvo tikima aukomis.
Tai labai svarbu. Taip!
Tad problema ne su vaizduote,
nes parodot žmonėms, kad gali būti teisingiau.
Čelse, turbūt tai dažniausiai ir girdžiu.
„Norėčiau, kad jūs būtumėte tyrusi mano bylą.“
- Tai suspaudžia širdį. - Taip, suspaudžia širdį.
Kai gavau vaidmenį, galvojau
„Turiu bendrauti su farais“.
Bet besimokydama SISI, Seksualinių išpuolių
ir smurto intervencijos, programoje
supratau, kad esmė yra išklausyti.
Turėti ką nors, kas išklauso tavo istoriją,
tai yra teisingumo… aktas.
Man patinka.
BRAUNSVILIS NIUJORKAS
Patyrus smurtą artimoje aplinkoje, savo bendruomenės merginų mokytoja
Katrina taip pat pasisėmė stiprybės iš išklausymo.
Aš pekeliui susipažinti su ja ir keliomis jos merginomis
savigynos pamokoje.
BENDRUOMENĖS CENTRAS
- Labas! - Labas!
- Apsikabinsim? - Noriu apsikabinti.
Aišku, gerai.
Taigi aš buvus tik vienoje savigynos pamokoje…
- O aš ne. - …maždaug prieš 20 m.
KATRINA KUK BRAUNLI „YOUNG LADIES OF OUR FUTURE“ ĮKŪRĖJA
Išspardysim jums subinę.
Aš stengsiuos kiek galiu.
Krentat, pakeliu jus. Aš krentu, jūs pakeliat mane. Aišku?
- Žinoma. - Gerai. Nagi.
Penki. Keturi. Varykit.
- Trys. Du. - Jūs galit. Varykit.
- Laikas! - Varykit toliau.
- Kaip juokinga. - Gerai, žmonės!
Tai parodykit savo kovos pozą.
Pozą, kai esat pasiruošusios. Taip?
- Pirmyn! - Ne!
„Young Ladies of Our Future“ yra dirbtuvių programa,
kur svarbu pasitikėjimas savimi, savimonė,
mityba, meditacija, kova prieš smurtą.
Mano nuomone Braunsviliui
reikėjo trupučio dėmesio.
Daug vaikų gresia rizika.
Kuri nors iš jūsų prieš tai lankėte savigynos kursus?
Ne.
Ne. Ar šito tikėjotės?
Maniau, čia bus specialia apranga vilkintys vyrai,
pulsim juos ir panašiai.
LANAJA
Nepakankamai baisu? Tai sakai?
Na, aš bijojau vaikystėje augdama Litl Roke.
Mūsų mokykloje atsirado metalo detektorių,
nes toje kaimynystėje labai daug žmonių turėjo ginklų.
Ką pakeistumėte savo mokyklose?
Reikėtų metalo detektorių mokykloje,
nes ten žmones subado arba nužudo…
KARMEN
…tualetuose ir panašiai. Man neramu dėl to.
Noriu, kad kiti žmonės sulauktų teisingumo,
kurio aš negalėjau sulaukti.
Mano buvęs sužadėtinis buvo kalėjimo prižiūrėtojas Raikerso saloje.
Teisėsaugos institucijoje. Tad maniau, kad tai šaunu.
Bet tai buvo toksiški santykiai.
Nusprendžiau išvykti.
Tad 1993 m. sausio 9 d.
mudu su buvusiu sužadėtiniu kalbėjomės.
Tuo metu laukiausi ir rankose laikiau jauniausiąją dukrą.
Įėjau vidun ir paguldžiau jaunėlę į lovą,
kai išėjau iš kambario, jis nutaikė į mane ginklą.
Pasakė man „Šiandien yra diena, kai mirsi, kale“.
NUSIKALTIMO SCENA SAFOLKO POLICIJA
Į mane šovė dešimt kartų.
„THE NEW YORK TIMES“ METRO PIRMADIENIS 1993 M. SAUSIO 11 D.
Pabudau iš komos.
VYRAS KALTINAMAS SUŠAUDYMU
SUIMTAS KALĖJIMO PRIŽIŪRĖTOJAS
Pirmas mano klausimas buvo, kur kūdikis, kurio laukiausi.
ŠAUDĖ Į MOTERĮ KALTINAMAS PASIKĖSINIMU NUŽUDYTI
Gydytojas paaiškino, kad kūdikis neišgyveno.
Išgyveno dvi valandas.
Taigi tokia mano istorija.
Žinote, Mariška, aš visada labai gerbiau,
tai, kad su žmonėmis, išgyvenusiais siaubingus dalykus, elgiatės
- kaip su išgyvenusiais, o ne aukomis - Taip.
- Taip? Tad jie nėra apibrėžiami… - Ne.
…tų, kurie ką nors iš jų atėmė, pasirinkimais.
Būtent. Kai iš mūsų pavagia laikrodį ar mašiną,
norime, kad mumis tikėtų, mus gerbtų ir mus išgirstų.
Kai iš žmonių pavagia kažką iš jų kūno,
jie nori to paties.
Būtent.
Mūsų vizija „Joyful Heart“ yra džiaugtis
tais išgyvenusiaisiais.
Jūs galingi.
Tik neseniai ėmiau pasakoti žmonėms, kad buvau išprievartauta.
Ir jaučiuosi labai dėkinga,
kad galiu tai pasakyti.
Nors man, net man, tai buvo ilgas kelias,
kad galėčiau tai pasakyti.
Bet dabar sakau „Tai, kas nutiko man, neapibrėžia manęs“.
- Taip. - Priešingai, pažiūrėkit į mane dabar.
Kai visi kartu susėda kambaryje
ir klausosi kieno nors pasakojamos tikros asmeninės gyvenimo istorijos,
kuri jiems svarbi ir kai ką reiškia,
įgyjame transformatyvią patirtį.
Gal kas nors pasisiūlys eiti pirma?
Gerai.
- Gerai. - Ačiū.
Taigi mano motina mirė sulaukusi 34 m.
Ir mano senelis mirė sulaukęs 34 m.
Tad per savo 34-ąjį gimtadienį…
Visada jo bijojau, ką jis reiškia,
tarsi tada jau mano eilė.
Buvau suplanavusi tokią šaunią išvyką.
Mane su draugais menininkais pakvietė
keliauti motociklais
į „Cirque du Soleil“ Las Vegase.
O jie buvo tokie atsipūtę, pamišę hipiški žmonės.
Pasakiau,
vyksiu su jais, jei galėsiu važiuoti savo mašina.
Tad mes važiuojam dvi su puse valandos ir visi maždaug sako
„Mariška. Žinai, nebūk tokia atsargi.“
Ir aš pasakiau „Žinot ką? Nenoriu gyventi bijodama.“
Tad sėdau ant motociklo ir važiavome kartu.
Ir gal po 30 sekundžių
viena mūsų mašinų vairuotoja žiūrėjo į telefoną
ir atsitrenkė į mano motociklą.
Viskas sustojo. Aš skriejau.
Ir galvojau „Oho, negaliu patikėti.
Mirsiu, kaip mirė jie.“
Nukritau ant žemės ir suvokiau, kad buvau gyva.
Ir neturėjau tos praeities karmos.
Ir mano gyvenimas prasidėjo. Aha.
Gerai, dar kelis smūgius!
Šitaip gerai.
Penki. Keturi. Varykit.
- Trys. Du. - Jūs galit. Nesustokit.
- Laikas! - Nesustokit.
Kai prabudau iš komos,
gydytojas ir slaugytojai sakė, kad nebegalėsiu vaikščioti.
Nebekalbėsiu. Nebegalėsiu gyventi normalaus gyvenimo.
Bet turėjau fizioterapeutą.
Ir jis sakė man, kad tikėjo, jog vėl vaikščiosiu.
Pasakiau jam „Negalėsiu vaikščioti.
Gydytojai sakė, kad nebevaikščiosiu.“
O jis sakė „Netikiu tuo.
Nuojauta man kužda, kad jums pavyks.“
O kai žengiau pirmąjį žingsnį,
niekas negalėjo manęs sustabdyti.
Jei tavęs nemokė, nežinai,
kad negalima būti toksiškuose santykiuose.
Negali turėti blogų santykių.
O jūs išties prašėt pagalbos, tiesa?
- Kentėdama artimos aplinkos smurtą. - Daug kartų prašiau
policijos pagalbos.
Ar jie kada atvažiavo?
Atvažiavo, bet niekad
nepadėjo, nes jis buvo teisėsaugos pareigūnas.
Jei turėjau mėlynę paaky, jei man buvo praskelta lūpa,
jis parodydavo savo ženklelį ir jie man nieko nesakydavo.
Jie tiesiog palikdavo mane tokią.
Galų gale teisingumo sistema apleido mane.
Jį nuteisė dešimt metų.
Nes šovė į jus dešimt kartų.
Už tai, kad šovė. Už kiekvieną kulką gavo po metus.
Ar tai jums panašu į teisingumą?
Čia ne teisingumas. Negali būti teisingumas.
Bet jūs vis tiek tapote policininke.
Vis tiek tapau policininke,
nes norėjau duoti tai, ko pati negalėjau gauti.
Ką sakote jauniems žmonėms, kurie mano,
kad policija mūsų šalyje yra nusmukusi?
Ji yra nusmukusi. Bet sakau, kad galima patekti į policijos skyrių
ir turėti balsą. Tu gali įnešti tuos pokyčius.
Mums reikalinga policija, nes žmonės nusikalsta.
Bet policininkų nemoko apie psichinę sveikatą.
Nemoko, ką daryti su žmogumi,
turinčių problemų dėl tikro smurto artimoje aplinkoje.
Policija neturėtų būti skirta viskam.
Gerai.
Kalbėjau su viršininku, sakiau, kad noriu pradėti mokymo programą.
Jis manė, kad tai puiki mintis.
Dar kartą giliai įkvepiame
ir iškvepiame pro burną.
Ir nusipurtome.
- Labai dėkoju. - Šaunuolės. Ačiū.
Na, ponia Katrina moko mus,
su kokiais žmonėmis draugauti.
Ar tai padeda?
Jie žino, kaip man padėti dėl mano bjauraus būdo.
KANEISIJA
Aha.
Ši grupė padėjo man labiau pasitikėti savimi, tuo, kas esu.
Padėjo man būti savimi.
Parodė, kad mes, merginos, turime daug galimybių daryti ką nors,
kad padėtume šiai bendruomenei ir panašiai. Tad taip.
Ir susiradau naujų draugų.
Ypač šitą erzinančią.
Kai Karmen atėjo pirmąkart, ji net nekalbėjo.
Ji tiesiog buvo labai tyli.
Net nekalbėjo, o dabar tik pažiūrėk į save.
Mano mergytė nusilakavo nagus.
- Erzina kitus. - Teisingai. Erzina kitus.
Aš didžiuojuosi tavimi, brangioji. Didžiuojuosi visomis jumis.
Kaip ir Katrina, Britani matė teisingumo sistemą iš įvairių pusių.
Dirbdama advokate ir kovodama dėl atlaidumo
neteisingai nuteistiems žmonėms.
Ir kaip dukra, kurios motina buvo įkalinta.
- Sveiki. Kaip jūs? - Sveiki.
- Malonu susipažinti. - Gerai.
Keliausime į „Refoundry“ ir daugiau sužinosime, ką jie daro.
Gerai. Man patinka pavadinimas „Refoundry“.
NOELĖ KLIERLI „REFOUNDRY“ VALDYBOS NARĖ
„Refoundry“ misija - mažinti iš kalėjimo išėjusių
žmonių recidyvizmą ir nedarbą.
Čia Džinas.
DŽINAS MANIGAS AMATO MEISTRAS IR ANTREPRENERIS
Pirmasis mūsų specialistas Niujorke.
Jis amato meistras,
šiandien parodys jums, kaip kai ką pagaminti.
Damos, pagaminsite vyno lentyną.
- Gerai. - Gerai.
Duosiu jums dažų, kurie pasendins medieną.
- Puiku. - Gerai.
Viena užtepa, kita suskaičiuoja iki penkių ir nuvalo.
Kas jei skaičiuosim iki septynių?
Septyni irgi tiks.
Ar jūs nagingas žmogus, Britani?
Turėjau būti naginga galvodama teisinius argumentus.
Aha! Turėjot. Tiesa.
Jūs tikrai viena iš šio judėjimo pradininkių.
BRITANI K. BARNET TEISININKĖ IR SOCIALINĖ ANTREPRENERĖ
Užsiėmiau atlaidumu, kai tai dar nebuvo populiaru.
Man pavyko išlaisvinti 36 žmones nuo kalėjimo iki gyvos galvos.
Tai papasakokite truputį apie save.
Visada norėjau būti advokate. Būti Kler Hakstable.
O vargeli, taip.
Bet augdama rytų Teksase,
kur nebuvo daug advokatų, nemačiau jų atrodančių kaip aš.
Tad taip kurį laiką pamiršau tą svajonę.
Tuo metu mama buvo kalėjime,
tad tiesiog stengiaus verstis su sese.
Ir tiesiog pasakiau „Ei, žinai, galvoju studijuoti teisę“.
Sužinojau apie 1986 m. Aktą prieš narkotikų piktnaudžiavimą.
Negalime toleruoti narkotikų vartojimo ir narkotikų pardavėjų.
PAST. SESILIS VILJAMSAS
Matysime didelius kiekius vargingų žmonių,
būtent juodaodžių, sodinamų į kalėjimus.
Daugiau pasiturinčių baltųjų vartojo kokaino miltelius,
o krekas buvo paplitęs tarp nebaltaodžių bendruomenių.
Ir todėl neproporcingai didelis kiekis tamsiaodžių žmonių
patenka į kalėjimą dėl narkotikų.
Mano mama buvo kalėjime. Ji turėjo priklausomybę nuo kreko.
Ir mamai reikėjo reabilitacijos, o ne kalėjimo.
Visada sakau „Mano mama metė ne dėl kalėjimo,
o nepaisant kalėjimo“.
Kai pirmąkart lankiau ją kalėjime,
turėjome matytis per stiklą.
Tą dieną mane labai paveikė tai,
kad mačiau mažyčius atspaudus ant stiklo,
kuriuos prieš mano lankymą paliko mažesnis vaikas, bandęs paliesti savo mamą.
Tai mane gniuždė.
Kai vienas žmogus uždaromas į kalėjimą, įkalinama visa šeima.
Žinau tai iš savo patirties.
Tad taip gimė „Girls Embracing Mothers“.
Su GEM norime apsaugoti jaunas mergaičių kartas,
kad jos nepatektų į tą sistemą,
be to, ne šiaip išgyventų, o klestėtų.
Tai unikalus lankymas. Ten galima papietauti…
ANDŽELIKA ZARAGOZA GEM PROGRAMOS DIREKTORĖ
…dalyvauti pamokose, dailės terapijose taip pat.
- Galima paliesti vienai kitą. - Galima paliesti.
Esate viename kambaryje, ne taip, kaip kalėjimo lankymuose.
Kur atsisėdi priešingoje stalo pusėje
ir turi ten likti.
O šių lankymų metu esate didelėje patalpoje kartu su dukra.
Galite pinti jai plaukus, apsikabinti.
Britani, kodėl nėra daugiau tokių programų?
Na, man atrodo labai akivaizdu,
kad to reikia.
Manau, dėl to, kad šioje šalyje turime baudžiamosios teisės sistemą,
kuri akcentuoja bausmę.
Per daugybę metų susidarė klaidingas įstatymų ir tvarkos potraukis
ir mes pamiršome žmogiškumą.
Andželika, papasakokite mums apie savo kelionę, atvedusią jus čia,
ir taip pat apie savo dabartinį darbą.
Nuo ankstyvo amžiaus turėjau priklausomybę.
Ji prasidėjo nuo šeimos.
Kai paskutinįkart buvau įkalinta, buvau metusi,
mane paleido dešimt metų lygtinai, bet negalėjau rasti darbo.
Niekas nesamdė manęs.
Tad negalėjau sumokėti nustatytų mėnesinių įmokų.
Viena auginau tris vaikus.
Tad kai vėl buvau teisme, mane nuteisė dvejiems metams TTD kalėjime.
TTD: TEKSASO TEISINGUMO DEPARTAMENTAS
Dukrai buvo 11 m., ji matė savo mamą tai sėdinčią, tai laisvėje.
Prisiklausė, kad pasistengsiu, bet nepasistengdavau.
Ir jai tai įkyrėjo.
Pirmus du lankymus praleidome tyloje.
Atsirado GEM programa, kartu darėme projektą,
ji palūžo ir pasakė
„Mama, nežinau, kaip daryt. Gali padėt?“
Žinot, kaip motinai, tie žodžiai,
kai troškai, kad dukra tiesiog norėtų tavęs.
Ir tai tik dėl „Girls Embracing Mothers“ programos,
kuri parodė kitokį būdą gyventi.
Kaip galime padėti žmonėms klestėti
ir išties panaudoti jų patirtį, kad padėtume kitiems?
Todėl labai džiaugiuosi, kad Andželika čia.
Dabar ji mūsų programos direktorė.
Esmė ne tik išleisti žmones iš kalėjimo,
- bet ir tai, kur juos paleidžiame. - Taip.
Tad ekonominis įgalinimas man labai svarbus.
- Taip. Turėtų būti svarbus. - Tai padeda nutraukti skurdo ratą,
kuris veda prie smurtinių nusikaltimų.
Įrodėte, kad šis modelis veikia.
Taip pat pritraukėte puikių žmonių
kaip Kim Kardašian.
Ji pastebėjo mane ir rėmė mano darbą
tada, kai mažai kas rėmė.
LOS ANDŽELAS KALIFORNIJA
Nelengva prieštarauti neteisingam nuosprendžiui.
O kai Kim sužinojo, kuo užsiima Britani,
tai ją įkvėpė padėti.
Tada Kim nusprendė studijuoti teisę, kad galėtų dar daugiau prisidėti
prie pastangų padaryti teisingumo sistemą teisingesnę.
Kai pagalvoji, ji turi milžinišką pasaulinę platformą.
Ją seka šimtai milijonų žmonių.
Šimtai milijonų, to beveik neįmanoma
- suvokti. - Turbūt iš visų žemynų.
- Gal net iš Antarktidos. - Kertu, kad ir iš ten.
- Sveiki. - O Dievuliau, mergyt.
- Sveiki. Kaip jūs? - Sveiki. Gerai.
- O vargeli. - Gerai.
Taigi, Kim, mudviejų abiejų tėvai teisininkai,
kai buvau maža, niekad nenorėjau tapt teisininke.
Jūs vaikystėje norėjote tapti teisininke?
Ar žiūrėjot į savo tėtį galvodama „Įsivaizduoju save taip“?
- Įsivaizdavau. - Tikrai?
Savo kabinete jis turėjo visas įmanomas įrodymų knygas.
KIM KARDAŠIAN ANTREPRENERĖ, STUDIJUOJA TEISĘ
Mano sesės su draugais linksmindavos lauke ir žaisdavo baseine.
O aš jo kabinete vartydavau tas knygas apie įrodymus.
Tai buvo lemta, tiesa?
- Viskam yra priežastis. - Viskas - kelionė.
Pasiruošusios žaisti?
Žiūriu į tave, mama, nes Kim ne taip seniai mokėsi.
Nežinau. Atrodo nesąžininga, kad Kim turi pranašumą.
Prireikė kelių kartų, bet pavyko.
Gerai. „Kokiomis aplinkybėmis galima gintis
naudojant mirtiną jėgą?“ Taip?
Kai pats žmogus susiduria su mirtina jėga
ar tiki, kad mirtina jėga neišvengiama.
„Skirtumai tarp lupikavimo / šantažo ir apiplėšimo.“
Na, žinot, apiplėšimas dažniausiai fizinis nusikaltimas,
o lupikavimui ir šantažui to nebūtinai reikia.
Gerai, dar taškas tau, mama.
- Labai tau ačiū. - Aha. Gerai.
Teisingai.
Mama, gerai pasistengei.
Ačiū, širdele.
Kim, viena priežasčių, kodėl norėjom pasikalbėt,
jūsų darbas
ir atsidavimas dėl baudžiamojo teisingumo reformos.
Leiskit paklausti apie jūsų sprendimą išties vykti į Baltuosius rūmus.
Pamenu, ėjau į susitikimą Ruzvelto salėje.
Tai buvo susitikimas dėl atlaidumo
ir mano mokytojai buvo kartu.
Jie vartojo visus trumpinius,
- kurių reikšmės nė nenutuokiau. - Kur dekoderis?
Aha, jie sakė „TD“, o aš sėdžiu, rašau žinutę
„Kas yra TD?“
O ji sako „Teisingumo departamentas“, o aš tokia
„Iš kur man žinot? Niekad nesu čia buvus.“
Tada nusprendėt mokytis teisės?
- Tą akimirką? - Aha.
- Šaunu. Kokia puiki akimirka. - Nes buvo labai gėda.
Ir nors man prireikė pusantrų metų daugiau,
nes vis neišlaikydavau egzamino…
Bet niekad nepasidavėte.
Niekad nepasidaviau.
Vaikai visad buvo šalia,
kai tikrindavau savo rezultatus. Jie matydavo, kaip verkiu.
O paskutinįkart jie pamatė mane verkiančią
- džiaugsmo ašaromis… - Iš džiaugsmo, tiesa?
…kad man pavyko.
Tai viena priežasčių, kodėl taip stipriai kovoju.
Jei suimtų mano vaikus,
jiems būtų prasčiau nei man, jei suimtų mane.
- Arba nei mano baltiesiems vaikams. - Jei suimtų jus ar jūsų vaikus.
Jaučiau, kad tai padeda man eiti į priekį.
Dažnai istorijos, su kuriomis susitapatiname,
byloja apie kitokią perspektyvą.
Imi matyti pasaulį truputį kitaip
arba matyti save pasaulyje truputį kitaip.
Ar ne, kas kita?
- Gerai. - Gerai.
- Tavo eilė! - Pasakosiu kitokią istoriją.
Gerai, reikia trupučio
įvairovės.
Pirmoje klasėje tenorėjau, kad su manimi elgtųsi kaip su kitais,
bet taip pat slapčia norėjau būti ponios Mičel numylėtine.
Buvo toks laikas, kai dingdavo mano namų darbai.
Na, aš gan gerai sekiau savo namų darbus,
nes, vėlgi, labai norėjau būti ponios Mičel numylėtine.
Vieną dieną ponia Mičel per pertrauką pasislėpė klasėje
ir pamatė berniuką, paimantį mano namų darbus nuo mano suolo,
ištrinantį mano vardą, užrašantį savo
ir priduodantį kaip savo.
Tam berniukui buvo uždrausta eiti į pertrauką.
Gerai, po kelių savaičių tas pats berniukas susiranda mane
per laisvą laiką žaisti.
Ir jis sako „Ė, Čelse, atrodo, tau labai patinka ponia Mičel“.
Pasakiau „Dievinu ponią Mičel“.
Jis paklausė „Žinai geriausią komplimentą žmogui?“
Pasakiau „Ne“.
O jis pasakė „Užsikrušk“.
Taigi aš nuėjau prie ponios Mičel ir pasakiau „Ponia Mičel, užsikrušk“.
Ji atrodė pritrenkta!
O aš ėmiau verkti, nes supratau, kad kažkas buvo labai blogai.
Bet nežinojau, kas.
Jungtiniame Litl Roko mokyklų rajone
vis dar buvo privaloma fizinė bausmė.
Turėjau vis dar verkdama laikyti rankas ant koridoriaus sienos,
kol ponia Mičel trenkė man mentele.
Maniau, mano gyvenimas baigtas.
Po to ji stipriai mane apkabino
ir pasakė, kad rytoj yra nauja diena.
Kai grįžau namo, tėvai išmokė naudotis žodynu.
Kaip puiku.
- Manau, surasiu tą vaikį! - Tą bjaurų berniūkštį!
- Tai puiki istorija. - Tikrai.
Manau, mano širdį labiausiai palietė tai,
kad galiausiai ji jus apkabino
ir pasakė, kad rytoj nauja diena.
KLOJA SALMON PASAKOJIMO MOKYTOJA
Tiesiog žinoti, kad „gerai, nesu blogas vaikas“.
Tokios istorijos yra pradžios istorijos,
kai mes išties kai ko išmokome
arba kai kas buvo mums atskleista, arba…
Žinot, jos tarsi pamatas to, kas mes esame šiandien.
Sudėtinga užmegzti pokalbį apie baudžiamojo teisingumo reformą.
Viena vertus,
jūsų socialinių medijų platforma leidžia savo darbu pasiekti plačią auditoriją.
Kita vertus, ji ten jus sulaiko, tampate taikiniu.
Kaip reagavo jūsų sekėjai?
Ar yra atvejų, dėl kurių socialiniuose tinkluose kyla audros?
Garsenybė gali palenkti kai kuriuos žmones,
bet kartais tai gali atsisukti prieš mus.
Tad visada ieškau tinkamos strategijos.
Kai nusprendžiu įtraukti socialinių tinklų gerbėjus,
jie deda pastangas, nori padėti.
Viena beprotiškiausių dienų buvo, kai vyko egzekucija
ir aš rašiau apie tai savo paskyroje.
PAT 24, 11 JEIGU SUSILAIKAI GELBĖTI PASMERKTUOSIUS MIRTI
IR APGINTI VEDAMUS Į ŽŪTĮ.
Bet tada turėjau eit į „Skims“ matavimus.
Paskui apžiūrėti makiažo pavyzdžius, nes turiu patvirtinti produktą
per valandą, jei ruošiamės jį išleisti.
Šiam vyrui atliekama egzekucija. Aš verkiu visą tą laiką.
#BRANDONBERNARD EGZEKUCIJOS NETURI BŪTI:
1. TADA JAM BUVO 18 M. 2. ŠAUDĖ NE JIS.
Mano vaikai įbėga, klausia „Mamyte, kodėl verki?“
Įjungiu garsiakalbį, kad kalbėtų su vaikais.
BRENDONO BERNARDO EGZEKUCIJA ĮVYKS PO DVIEJŲ VALANDŲ.
Tai jo paskutinė valanda. Noriu pasidalinti ta kelione su žmonėmis,
kad jie išties suprastų, jog už šios egzekucijos slypi žmogus.
Už šios egzekucijos slypi šeimos.
Mums yra pavykę sustabdyti egzekucijas.
Yra ir nepavykę.
GALĖČIAU DAUG KALBĖTI, KOKS BRENDONAS PUIKUS ŽMOGUS.
TAI TURI KEISTIS. MŪSŲ SISTEMA SUMAUTA.
Negaliu patikėti, kad neatkreipiau dėmesio į šią neteisybę seniau.
Užaugote su nuostabiais tėvais,
kurie jus dar labai mažą daug išmokė apie pasaulį.
Ir tikėjos, kad turėsiu apie tai nuomonę.
O kai reikia turėti nuomonę, suteikiančią galią,
labai daug ko išmoksti.
Manęs niekad išties neklausė nuomonės apie tokias situacijas.
Nė nenutuokiau. Gyvenau burbule Beverli Hilse.
Ir nenoriu taip auginti savo vaikų.
Kai buvau maža, suėmė mano dėdę Rodžerį.
Pasodino į kalėjimą už tai, kad pardavė kokaino po priedanga dirbančiam farui.
Manau, kad ta patirtis turėjo man gilios įtakos,
nes tas žmogus man rodė tik meilę.
Ir bandžiau susitaikyti su tuo, kad kai kas, ką pažinojau esant gerą,
padarė kažką negero,
bet vienas poelgis neturėtų nulemti jo likusio gyvenimo.
Be abejo.
Nesakau, kad jie nenusipelnė kalėti.
Manau, kai nori reformų,
kartais žmonės mano, kad tau nepakankamai svarbu
- nusikalstamumas. - Sutinku.
Kodėl vietoj kalėjimų negalime turėti daugiau reabilitacijos centrų?
Švaistome žmonių gyvenimus, kai jie išties geba keistis.
Tikiu, kad nusipelnome antro šanso.
JUROK GENTIES TAUTA KALIFORNIJA
Esame šiaurės Kalifornijoje,
vienoje iš gražiausių vietų pasaulyje.
Susitiksiu su teisėja Ebe,
kuri yra pradininkė atskiros gentinės teisingumo sistemos,
kuri pagrįsta Jurok genties vertybėmis ir kultūra.
Ji tiki, kad turėtume stengtis atkurti bendruomenes,
o ne tiesiog bausti žmones.
Manau, mes daug galime išmokti iš to,
kaip skirtingai gali būti įvykdomas ir suprantamas teisingumas.
Mes niekad to nedarom.
- Esam taip darę teisme? - Ne, nedarom taip.
Sveiki.
Laba diena, ponia.
Kaip šaunu.
Kaip į jus kreiptis? Neprisimenam.
- Tiks vardas Hilari. Aha. - Taip ir vadinsim, gerai.
- Esate ragavusi gilių sriubos? - Ne. Nekantrauju paragaut.
LORA VAIT VUDS
Dėl jūsų išvirsim ją ypatingai.
Net duosiu jums mažesnįjį akmenuką.
Gerai.
Čia ne greitas maistas.
- Jei jums kilo klausimų. - Tikrai.
Mano gilė kiečiausia visoje apygardoje.
Tad kokios intervencijos, jūsų pastebėjimais, veikia?
Visa teisingumo sistemos esmė čia yra ta,
kad negali būti laimėtojų ar pralaimėtojų,
nes visi gyvensim šalia vienas kito.
Tad reikia rasti būdą, kad tai būtų susiję su kultūra.
Reikia atstatyti bendruomenę. Tai ir daro šios programos.
ŠONAS ONILAS JUROK GENTIES NARYS
Dirbau teisėja San Fransiske,
ilgus metus buvau valstijos komisijos narė.
Iš pradžių, kai grįžau namo, man sakė, kad negaliu būt teisėja,
nes pažįstu tą, pažįstu aną.
Sakiau „Pažįstu visus, o jūs visi pažįstat mane.
Ką norit pasakyt?“
TEISĖJA EBĖ VYRIAUSIOJI TEISĖJA
Manot, prieš 500 m. būtume bėgioję prie upės,
ieškoję nepažįstamojo, spręsiančio mūsų problemas?
Žinojau, kokia valstybinio teismo,
kokia federalinio teismo struktūra,
ir maniau, kad tokios struktūros mums netinkamos.
Čia mano namai, jaučiau, kad tai mano paskirtis.
Kad turiu daryti, ką galiu, kad sukurčiau struktūrą,
kuri pergyventų mane ir taptų tuo, kas mes esame.
Gerovės teisme žmonės sulaukia pagalbos,
jei jie turi problemų su narkotikais ar alkoholiu.
Ir mes padedame jiems išspręsti ne tik tą problemą,
bet pažvelgiame į juos, klausiam „Ar reikia dar pagalbos?“
Čia kaip paparčių parduotuvė,
nes kur tik pažiūrėsi, pamatai vis geresnių.
Lora yra Jurok teismo kultūrinė pareigūnė.
Ji padeda grąžinti tuos, kurie yra gerovės teisme, atgal į mūsų kultūrą.
Mano dukra truputį išmano apie pynimą.
Stengiamės rinkti tik geriausius paparčius,
o krepšiams pinti naudojame tik pačią šerdį.
Man palaima apskritai…
ČERI MUN GEROVĖS TEISMO KLIENTĖ
…čia būti, galėti atsivest dukras
ir kartu su jomis tuo užsiimti.
Seniau negalėjau to daryt, nes vis dar buvau priklausoma.
Manau, visos priklausomybės atsiranda dėl traumos.
Istorinė trauma ir kartų trauma.
Neturiu omeny to kaip pateisinimo,
bet svarbu suprasti tai taip, kaip yra.
Jurok kalbos žodis policijai reiškia „vyrai, kurie grobia vaikus“,
nes jie ateidavo ir pagrobdavo vaikus.
Jie nugabendavo vaikus į internatines mokyklas.
Buvo daug smurto, jie buvo nusistatę žudyti indėnus.
Alkoholis buvo primestas vietinėms bendruomenėms
kaip būdas nutildyti pasipriešinimą.
Po invazijos atsirado elgesio, kurio seniau neturėjome.
Ir turėjome su tuo tvarkytis.
Sunku prašyti pagalbos.
Prieš nuspręsdama mesti
jaučiau, tarsi mes išnaudojome visą pagalbą savo šeimai,
kai mums atsisakė padėti, buvo sunku.
Aha. Yra tokia istorija apie paukštelį.
Jurok istorija apie paukštelį. Girdėjote ją?
Jam sulūžo sparnelis,
tad žiemą jis negalėjo išskristi į pietus su šeima.
Tad jis liko miške.
Norėjo rasti saugią vietą žiemai.
Paukštelis priskrenda prie ąžuolo ir gieda giesmę kaip dovaną.
„Ar galiu likti pas tave,
nes mano sparnelis lūžo ir negaliu išskristi su šeima?“
Ąžuolas atsako „Neturiu laiko kvailiot su tavim“.
O paukštelis taria „Ak, gerai“.
Jis labai nusimena, kad niekas nenori jam padėti.
Bet tada priskrenda prie sekvojos.
Sekvoja atsako „O, žinoma, gali pasilikti pas mane“.
Kūrėjas nusileidžia žemėn, prieina prie sekvojos ir taria
„Dėl savo poelgio tu gyvensi ilgiausiai ir užaugsi didžiausia
šiame miške.
Tu moki gyventi.“
Tada jis prieina prie ąžuolo.
„Nuo šiol turėsi gilių
ir maitinsi visus žmones.
Nes tai svarbu.“
Šios istorijos moralas, kad mes visi turime pareigą
pasirūpinti vieni kitais.
Parama, kurią gaunu iš genties,
ir kultūrinė veikla, kuria užsiimame,
suteikia man jausmą, jog kam nors priklausau,
tad jaučiu pusiausvyrą.
Didelė dalis mano gijimo yra ta,
kad galiu būti šalia savo vaikų ir mokyti juos.
Aha, jausti, kad priklausai, ypač svarbu.
Aha.
Ir tai tikrai… Na, jūs išties stengiatės
kaip ir atkasti pačias žmonių priklausymo šaknis.
Žinot, „Kokia jūsų istorija?
Kokią traumą patyrėte? Su kuo gyvenate?“
Manau, kad tai labai logiška, o mes to nedarome.
Na, ir viskas, kas gera, suprantat?
Na, yra daug gerų dalykų.
Tai kur einame?
Einam tiesiai prie laužavietės.
Tiesiog neįtikėtina, kad galite gaminti krepšyje.
Ji tirštėja. Tikrai gan…
- Atsargiai. Gerai - Štai dar vienas.
BERTA PITERS KULTŪROS SAUGOTOJA, VYRESNIOJI
Tie maži gali kibti prie dugno, tad turit juos maišyti.
- Aha. Toliau… - Matot tą?
- Aha. - Gal aš geriau paimsiu
iš jūsų šaukštą.
Šaunuolė, Berta.
Man tiesiog labai patinka, kad visi apie tai galvojate.
Turime gerovės klientų, kurie baigė kursus,
ir vis tiek grįžta, nes mano,
kad jiems reikia truputį pagalbos
arba, žinot, kad bendruomenė būtų šalia.
Ir…
Ką?
Ten buvo vienas iš mano atsakovų.
Labai pritarė. Aha.
Ar susidūrėte su žmonėmis, kuriems…
šios žinutės nesuveikia?
Nepaisant visko, ką bandote.
Aha, turime atvejų, kurie tęsiasi trejus-penkerius metus.
Tiesiog nepasiduodu.
Žinot, turi nepailsti.
Turi vis bandyti ir bandyti.
Manau, visi žino, kad negali nubausti taip,
kad atsidurtum ramioje, saugioje vietoje.
Negalima to padaryti su vaikais ar su sistemomis.
Turime mokytis iš visko, ką jūs darote.
Tiesiog negaliu jums tinkamai atsidėkoti,
ačiū, kad praleidot šį laiką su manim. Ačiū už viską, ką darote.
Teisėja Ebė čia sukūrė sistemą,
kur visi sutelkia dėmesį
ne tik į asmens atsakomybę,
bet ir bendruomenės atsakomybę už tą asmenį.
Labai dėkoju.
Merginos, žinot, kodėl Kūrėjas išvis sukūrė Jurok žmones?
Ne.
Ne? Mūsų vienintelė paskirtis - grąžinti Žemei pusiausvyrą.
Nuleisdami blogus dalykus ir iškeldami gerus,
mes tikime, kad vėl atstatome pasaulio
- pusiausvyrą. - Pusiausvyrą.
Tai labai gražu, bet tai taip pat didelė atsakomybė
mums, mūsų egzistencijai ir pasauliui.
„Drakula puola Van Helsingą,
o Van Helsingas išsitraukia buteliuką švęsto vandens ir užpila jo ant Drakulos.
Ar Van Helsingas gali apginti savo veiksmą kaip savigyną?“
- Taip. - Spausk savo mygtuką.
- Taip. - Ne.
Kai išpuolio pavojaus nebelieka,
savigyna kaip gynyba nebegalima.
Vampyras visada gali pulti.
Klystate.
Judvi abi esate konkurencingos. Matau.
Čia nėra numylėtinių.
Išvertė Kristina Čeidaitė