Yritän olla menemättä lähellesi.
Hääkellot soivat. -Niin.
No niin.
Valmiina? -Kyllä.
Avioliitto on kaunista. Se on myös sydäntäsärkevää.
Siinä sulautuu osaksi toisen ihmisen elämää.
Aina ei ole helppoa,
mutta liitto tarkoittaa, ettei saa luovuttaa.
Rakastaminen ja rakkauden saaminen on vaikeinta, rohkeinta -
ja haavoittuvaisinta, mitä ihminen voi kokea.
Rakkaus on jatkuva matka.
Se on jatkuvaa rohkeutta ja sisukkuutta -
ja joillekin naisille myös uhmaa.
On sisukasta oppia rakastamaan itselleen oikealla tavalla.
Naisten haasteena on aikojen alusta asti ollut -
saada vapautta ja itsenäisyyttä -
tehdä itselleen oikeat päätökset.
Haluan tarkastella ihmissuhteita koko niiden monimutkaisuudessa -
ja etsiä ihmisiä, jotka raivasivat oman rakkauden polkunsa.
Mitä haluamme?
Lopun lapsiavioliitolle!
"Kunnes kuolema meidät erottaa".
Hyvä, Chelsea!
Mazel tov!
Hei, hei, hei. Kuumasti nyt.
Rakastuminen on sitä, että tuntee olonsa täysin mukavaksi -
toisen ihmisen seurassa.
Rakkaus on sitä, että haluaa olla toisen kanssa aina,
mitä sitten tekeekin. Siitä tulee koko ajan parempaa.
Kuulostaa hyvältä.
Tämä saattaa kuulostaa kliseeltä, mutta te olette kuin luotuja toisillenne.
JALKAPALLON OLYMPIAVOITTAJA
Tapasitte kirjastonhoitajien kokouksessa.
Niin. -Tosi seksikästä.
Erittäin.
Pidän kirjastoista ja kirjastonhoitajista.
Minusta se kuulostaa…
KIRJAILIJA JA AKTIVISTI
…täydelliseltä ensitapaamiselta. -Niin.
Olen fanittanut Abbya jo vuosikymmeniä.
Abby Wambach on parhaita jalkapalloilijoita…
Koskaan. -Aivan. Kaikkien joukossa.
Niin. -Koko maailmassa.
Olemme innoissamme ja puhumme päällekkäin.
Glennon Doyle taas aloitti kristittyjen mammablogilla.
Nämä naiset… -Hän on kirjailija, podcastaaja,
joka on hyvin tietoinen maailman tapahtumista.
Heidän välillään on uskomaton avioliitto.
He ovat kapinallisia.
Heidän piti vaarantaa paljon antaakseen lemmelleen tilaisuuden.
Oli vaikea rakentaa yhteinen elämä kuten he tekivät.
Olin hajonneessa liitossa hyvän miehen kanssa.
Kun olin kokouksessa, Abby ilmestyi ovensuuhun.
Nousin seisomaan ja levitin käsivarteni tällä tavalla.
Kaikki tuijottivat minua, joten kumarsin.
Ehkä hän pitäisi minua outolintuna, joka kumartelee saapuville.
Kumarsitko sinäkin? -Vain hän nousi seisomaan.
Tietenkin. -Hän oli kaukana minusta -
ja välissämme oli pöytä…
Minun piti hivuttautua huoneen toiselle puolelle.
Se oli outoa.
Koko tilanne oli niin outo, että hikoilin.
Tajusin kuitenkin kokeneeni rakkautta ensimmäistä kertaa.
Se oli pelottavaa, koska olin naimisissa ja äiti.
Sekä elämäni että urani perustuivat kristinuskoon.
Minulle sanottiin toistuvasti:
"Jos jatkat tällä tavalla, urasi päättyy siihen."
Muistan kuitenkin ajatelleeni,
että kyseessä oli suuri tienristeys, jossa minun oli päätettävä,
huomioinko itseni ensimmäistä kertaa elämässäni -
sen sijaan, että huomioin vain muiden odotukset.
Eräänä päivänä katselin, kun lapseni teki lähtöä kouluun.
Tajusin, että pysyttelin avioliitossani lapseni takia.
Halusinko hänelle samanlaista liittoa?
Jos en tahtonut hänelle sellaista avioliittoa,
miksi väitin huonoa rakkautta hyväksi äitiydeksi?
Päätimme, että meidän pitäisi toimia.
Teimme sen varovasti suurella määrällä kunniaa ja rakkautta.
Kaikki tietenkin järkyttyivät aluksi.
He tottuivat kuitenkin nähdessään, että olimme onnellisia -
ja varmoja itsestämme.
Kauanko olet ollut naimisissa?
Olen ollut naimisissa 11 vuotta.
Minun tarinani ei ole samanlainen kuin teillä.
Etkö tehnyt näin?
En. Tapasin mieheni, kun olimme lapsia.
Olimme ystäviä hyvin monta vuotta…
Vau. -…ennen kuin aloimme seurustella.
Miten siirryitte ystävyydestä… Miten tiesitte?
Olimme lopettaneet muita suhteita.
Lohdutimme toisiamme eroistamme. -Niin.
Eräänä iltana söimme päivällistä ja hän sanoi: "Olemme treffeillä."
"Olemmeko?" -Hyvä tavaton.
"Ehkä olemme. Ovatko nämä treffit?" Siitä se lähti.
Mies ei tarvinnut eikä pyytänyt meidän suostumustamme -
vaan ajoi kerran luoksemme ja sanoi:
"Ihan tiedoksi, että aion kosia Chelseaa."
Innostuin siitä.
Kiva, ettei hän pyytänyt lupaa -
vaan ilmoitti kunnioittavasti. -Hän tiedotti siitä.
Minä pyysin suostumusta.
Puhuin heidän kanssaan ja menin kotiin. Olin suunnitellut kaiken.
En voinut odottaa.
Hain sormuksen sukkalaatikostani ja käännyin ympäri.
Hän kysyi, halusinko kahvia, ja minä odotin häntä.
En voinut odottaa hetkeäkään.
Sinunhan miehesi piti kosia sinua -
monta kertaa, ennen kuin suostuit. -49 kertaa.
Kolme kertaa vain.
Kolme kertaa. -Selvä. Kolme kertaa.
Tapasimme oikeustieteellisessä. Hän oli voimakasluonteinen.
Kun valmistuimme koulusta, hän kosi minua.
Vastasin, etten ollut valmis avioliittoon.
Hän kosi uudestaan vuotta myöhemmin.
Hän oli Arkansasissa ja ehdolla kongressiin.
Minä yritin saada Nixonia pois viralta.
Siinä kaikki.
Olimme aika kiireisiä. -Ei muuta.
Minä vastasin siihen: "Odotetaan vielä."
Muutin Arkansasiin opettajaksi oikeustieteelliseen,
ja lukukauden lopussa sanoin:
"Lähden matkalle ja mietin, olenko sitoutunut tähän."
Hän vei minua lentokentälle, kun ajoimme erään talon ohi.
Minä juttelin ja sanoin: "Onpa sievä talo."
En sanonut muuta.
Kun palasin, hän haki minut -
ja sanoi: "Ostin talon, josta pidät." -Hyvä tavaton.
"Nyt sinun on naitava minut." -Hyvä tavaton.
Siispä nain hänet.
Hän osti lakanoita ja sängyn. -Vau. Voi sentään.
Hän osti sohvan… -Mainiota.
…ja uusia kattiloita.
Menimme talossa naimisiin.
Samassa talossako? -Pikkutalossa.
Kaikilla on erilainen tarina rakkaudesta, sen oppimisesta,
jakamisesta ja uskaltamisesta.
Ihmisten on tärkeää tuntea olonsa mukavaksi -
ja itsevarmaksi rakkauden molemmin puolin.
Joskus rakkauden vastaanottaminen… -Niin.
…on vaikeampaa kuin itse rakastaminen.
Totta. -Juuri niin.
Tärkeintä suhteessa on kommunikoiminen.
Tänään kommunikoimme Jengalla.
Olen valmis. -Selvä on.
Onko tämä erilaista Jengaa?
On. -Ihmissuhdejengaa.
Ihmissuhde… -Mitä?
Valtavat paineet.
"Missä asiassa olet toivoton?"
Olen todella huono laittamaan ruokaa.
Jos seuraan reseptiä, heti alkuun lukee:
"Pilko porkkanat julienneksi."
Tarvitsen heti sanakirjaa ja Googlea.
Ei molemmilla käsillä.
Tämä antaakin paljon puhuttavaa.
"Mitkä muiden pahat tavat tekevät sinut hulluksi?"
Lempiaiheeni!
Olen odottanut tätä koko ikäni!
Anna mennä! -No niin.
Inhokkini on keskeyttäminen.
Yritän parantaa tapani.
Mieheni keskeyttelee. -Miten suhtaudut siihen?
Puhutko… Keskeytin sinut kysymykselläni.
Puhutko siitä vai hyväksytkö keskeytykset?
Me puhumme siitä. -Hyvä on.
Hän on nyt paljon parempi.
Niin. -Samat sanat.
Yritämme jakaa ajatuksiamme joka ilta,
koska emme halua mennä nukkumaan vihaisina -
emmekä ärsyyntyneinä.
Kaikki pöydälle joka ilta. -Joka ilta.
Ei ole helppoa.
Ei niin, mutta…
Valitsen jonkun vastaamaan tähän.
Mikä on lempivirheesi, Abby?
Ensimmäinen avioliittoni.
En tarkoita loukata eksääni sanomalla niin.
Sanon sen rakkaudesta.
Joskus meidän pitää saada tietää, mitä haluamme,
ja sen voi tietää vain ymmärtämällä, ettemme halua sitä, mitä meillä on.
Niin.
Katsotaanpa… -Käytät kahta kättä…
Mazel tov!
Olemme koolla juhliaksemme rakkauttanne.
Vuosipäivä on vain päivä kalenterissa.
Olen kuitenkin kiitollinen sinusta joka ikinen päivä. Rakastan sinua.
Luulin, etten rakastaisi enää koskaan. Näytit minulle toisin.
Sinä näytit minulle.
Voitte sinetöidä seremonian suudelmalla.
Mikä olisi tärkeämpää kuin rakkaus?
Sen määritteleminen, saaminen ja menettäminen.
Se on jokaisen ihmisen kokemusten ytimessä.
Monille avioliitto on suurin ele ilmaista toivoa rakkaudessa.
Siksi aion puhua pastorille,
joka vihkii ilolla ja ylpeydellä kaikenlaisia pariskuntia.
Onpa tämä hienoa. Olen lukenut sinusta ja…
PASTORI WHITTNEY IJANATEN VIHKIJÄ
Minäkin olen lukenut sinusta. -Hieman.
Pari juttua.
Älä usko kaikkea lukemaasi. -Ei huolta. En usko.
Miten päätit, että pystyt siihen? Että voit auttaa ihmisiä?
Puhut heille avioliitosta… -Niin.
…joka voi olla haastava aihe.
No… -Ja…
Tuot rakkautta ja toivoa… -Niin.
…ihmissuhteiden kautta. -Aivan.
Mustana HLBT-naisena olen vähemmistöjen edustaja.
Sen takia minä uskon… -Niin.
…vieraanvaraisuuteen.
Minun pöytäni ääressä on tilaa kaikille.
Minusta se pätee myös avioliittoon.
Olitko lapsena kirkossa, joka oli vastaanottavainen?
En! Vartuin helluntaiseurakunnassa,
joka oli vetovoimainen ja vastusti kaikkea, mitä olen.
Minä ajattelin:
"Jumala on siis rakkaus mutta ei rakasta minua."
Hetkinen vain.
Olin ymmälläni. -"Määrittelettekö Jumalan…"
Niin. -"…ilman minua?"
Mitä ihmettä?
Jos Jumala todella on niin suuri kuin sanomme,
Hän ei ihmettele minun olemassaoloani.
Kun opiskelin papiksi, yritin pyörtää sellaiset väitökset.
Olit todella tietoinen itsestäsi. -Olin todella sisukas.
Kyse on oikeasti rakkaudesta,
ja se on kaikista tärkeintä.
Kapinallisten uskotaan usein olevan jotain vastaan.
Joskus kuitenkin -
kapinallisen pitää vain hengähtää ja rauhoittua.
Selvitettävä omat tunteet ja jatkaa eteenpäin.
Et ole enää naimisissa. -En niin.
Tarinasi on hyvin samanlainen kuin minun.
Minun piti päättää, lähdenkö vai jäänkö.
Jossakin vaiheessa -
en enää kestänyt sitä.
Se ei sopinut minulle, joten päätin lähteä.
Sinun avioliittosi on ollut julkisesti esillä alusta lähtien.
Sanoit, että sisukkain tekosi oli pysyä…
Aivan. -…avioliitossasi.
Se ei kuitenkaan sovi kaikille.
Juuri niin. Minun sisukkain tekoni oli lähteä avioliitosta.
Ehdottomasti.
Kun teit sen päätöksen… Miten pystyit jäämään?
Asia on erittäin henkilökohtainen.
Terapian ja hyvien ystävien tuella -
tein päätöksen, jota pidin itselleni parhaana.
Kukaan muu ei ole liitossasi.
Ei kukaan, mutta yleisö väitti: "Tiedämme, mitä pitäisi tehdä."
Toisen avioliittoa ei voi kuitenkaan tuntea -
heidän sydämistään puhumattakaan. -Niin.
Asia pitää selvittää itse.
On tuskallista etsiä vastausta.
Se on totta. -Se on kivuliasta.
Olen kokenut suunnattoman määrän mietiskelyä,
pettymystä, lannistumista ja vihaa. Sen jälkeen tunsin rauhaa.
Olisitko tehnyt saman päätöksen, jos elämäsi ei olisi julkista?
Ehdottomasti. Tein päätöksen siitä, kuka olen.
Hyvä on. -Niin.
Se oli myös päätös meistä… -Niin.
…ja hänestä.
Ajattelin, että hän on pohjimmiltaan hyvä ihminen.
Hän on rakastava, hellä ja huolehtivainen ihminen,
jota rakastan koko sydämestäni. -Aivan.
Jos et olisi julkisuuden henkilö,
olisiko hän kertonut sinulle? -Ei.
Häntä nolotti kovasti ja hän häpesi valtavasti.
Uskotko, että me ansaitsemme tietää?
Sitä kysymystä on mietitty kauan.
Eikö vain? -On olemassa tilanteita,
joissa kertominen on julmempaa kuin kertomatta jättäminen.
Olen samaa mieltä.
Joskus salaisuudet pitää tuoda julki -
ja joskus ei.
Jos joku ei tiedä, että häntä on satutettu,
sattuisiko häneen enemmän…
Jos hänelle kerrotaan. -Aivan.
Tuollaisen takia hyvä elämä on monimutkaista.
On esitettävä vaikeita kysymyksiä.
Ei voi tyytyä pelkkään pintaan.
Niin.
RAKASTA MINUA
RAKASTAN SINUA KOKO SYDÄMESTÄNI
Avioliitto on toivon mukaan yhteinen matka,
jossa jaetaan ja luodaan rakkautta ja naurua.
Siitä huolimatta täällä Yhdysvalloissa ja ympäri maailmaa -
avioliitto voi olla eristävää, alentavaa ja vaarallista.
Minut pakotettiin avioliittoon 19-vuotiaana -
ja luovutettiin miehelleni kuin omistettava tavara.
Olin hänen omaisuuttaan.
Vartuin Brooklynissä ortodoksijuutalaisten yhteisössä,
jossa vanhemmat järjestävät lastensa avioliitot…
UNCHAINED AT LAST -PERUSTAJA
…ventovieraille naittajan kautta.
Kun sait kuulla tulevasta avioliitostasi, alistuitko siihen aluksi,
koska sama oli tapahtunut kaikille tuntemillesi,
vai tunsitko heti sen olevan väärin?
En ollut vain alistunut siihen. Minä iloitsin siitä.
Mieleeni ei edes juolahtanut, että kyseessä oli pakkoavioliitto.
Astelin hymyssä suin hääpuvussani -
hirvittävään ansaan.
Ymmärsin sen vasta itse liitossa.
Tilanne muuttui pahaksi viikko häideni jälkeen.
Se oli ensimmäinen kerta, kun mieheni joutui raivon valtaan -
ja iski nyrkkinsä seinän läpi.
Pari päivää myöhemmin koitti ensimmäinen kerta,
kun hän uhkasi tappaa minut.
Ajattelitko, että sinun pitäisi yrittää kovemmin?
Uskoitko, että oli sinun tehtäväsi tehdä hänestä vähemmän väkivaltainen?
Täysin.
Kun tajusin, ettei kukaan auttaisi minua pakoon,
aloin laittaa rahaa säästöön.
Se ei ollut helppoa,
sillä mieheni ei sallinut minun omistaa mitään itse.
Hän tonki kaikkia tavaroitani.
Ainoa paikka, mihin saatoin kätkeä rahaa, oli ruokakomeron muropakkaus.
Vei 15 vuotta, että pääsin pois sieltä.
Samalla menetin koko perheeni.
He rankaisivat pakoani kääntämällä minulle selkänsä.
Kestit tuskan ja teit siitä elämäntehtäväsi.
Kannan tätä mekkoa eri tavalla kuin ensimmäistä hääpukuani.
Tällä kertaa minua ei pakoteta alistumaan.
Tällä kertaa olen selviytyjä ja puolestapuhuja.
Oletteko valmiina osoittamaan mieltä lapsi- ja pakkoavioliittoja vastaan?
Mekot päälle!
Perustin Unchained At Last -järjestön, koska olin täysin yksin -
paetessani pakkoavioliitostani.
Halusin auttaa ihmisiä, jotka olivat samassa tilanteessa.
Tämä alkaa näyttää ketjukapinalta!
Niin.
Yleensä hääpuvut yhdistetään onneen ja rakkauteen.
Nämä mekot ovat erilaisia. Ne symboloivat kapinaa.
LAPSIAVIOLIITTO ON LAILLINEN 44 YHDYSVALTAIN OSAVALTIOSSA
ALAIKÄISET EIVÄT VOI HAKEA AVIOEROA
Olemme nähneet järjestössämme,
että selviytyjiä löytyy jokaisessa yhteisössä.
Vain harva amerikkalainen tietää tästä ongelmasta.
Minä uskon… -Niin.
…että ihmisten luulevat sen olevan ongelma vain muualla.
Niin. -Mutta ei.
Tämä ongelma ja vääryys… -Niin.
…tapahtuu täällä. -Aivan.
Asun Massachusettsissa.
MIKSI LAPSIAVIOLIITTO ON LAILLISTA?
Olin lapsiavioliitossa. Kun olin 14-vuotias,
perhetuttu alkoi raiskata minua.
Kun olin 16-vuotias, tulin raskaaksi.
Vanhempani veivät minut maistraattiin,
jossa paperit allekirjoitettiin alle 10 minuutin sisällä.
Ostimme matkan varrella mekon hyväntekeväisyyskaupasta,
ja minut vihittiin isovanhempieni olohuoneessa.
Tälle on tultava loppu.
Aloitimme urakkamme vuonna 2015.
Vaadimme yksinkertaista ja järkeenkäypää lakimuutosta,
joka ei satuttaisi ketään, ei maksaisi mitään ja kunnioittaisi ihmisoikeuksia.
Luulimme, että lainsäätäjät antaisivat tukensa -
ja hyväksyisivät lakimuutoksen.
Mutta niin ei ole käynyt.
Ei läheskään, kuten tiedätte.
Olen laatinut useita kirjeitä lainsäätäjille ympäri Yhdysvaltoja.
Ei luulisi, että sellaista tarvitsisi kirjoittaa paperille.
Ennen Fraidya se oli laillista joka osavaltiossa.
Jäljellä on enää 44.
On harvinaista, että yhtä ihmistä voi kiittää tällaisesta asiasta,
mutta sinä teit tämän.
Mitä haluamme?
Lopun lapsiavioliitolle!
Milloin haluamme sen? -Nyt!
Fraidyn kaltaisella nuorella naisella,
joka haluaa tehdä lopun lapsiavioliitosta,
on suora yhteys Gloria Steinemiin.
Hän on ottanut omat kokemuksensa osaksi aktivismiaan.
Jotkut meistä ovat tehneet abortteja. Minäkin olen.
"NOW"-MARSSI WASHINGTONISSA MAALISKUU 1986
Olemme joutuneet valitsemaan, annammeko elämän jollekulle toiselle -
vai annammeko sen itsellemme.
Hän aloitti työnsä toimittajana.
Ms. Magazine -lehdessä hän puolusti naisten oikeutta tasa-arvoiseen palkkaan…
ME VOITAMME
…työpaikkaan ja naimattomuuteen.
Hän uhmasi 1950-luvun naiseuden määritelmiä -
ja seurasi omaa ehdottoman itsenäistä polkuaan.
Syön popcornia vain elokuvissa.
Elokuvissa pitää olla popcornia.
Juuri niin.
Nauttikaa elokuvasta. -Kiitos.
ILLAN PÄÄELOKUVA
Kun etsit roolimalleja,
löysitkö sellaisia elokuvista tai muusta kulttuurista?
KIRJAILIJA JA FEMINISTI
Aamiainen Tiffanylla on sellainen.
"AAMIAINEN TIFFANYLLA", 1961
Näin elokuvassa ensimmäistä kertaa naisen,
joka oli itsenäinen ja seksuaalinen.
Taksi!
Hahmo oli ensimmäinen, joka sai olla seksuaalinen ja naimaton.
Minä en pystyisi tuohon.
Se on helppoa.
Muut roolit, kuten Elizabeth Taylorin hahmo elokuvassa Ei rahasta -
ja jotkin Bette Davisin rooleista…
Ne olivat tuhoon tuomittuja.
Niin olivat. Tuhoon tuomittuja. -Niin.
"Ottakaa opiksenne.
Jos nainen pitää hauskaa ihmissuhteissaan -
ja on seksuaalinen, hän saa maksaa siitä."
Katharine Hepburnin roolit taas…
Hän oli ihanan itsenäinen.
Hänen hahmonsa olivat uranaisia, toimittajia ja asianajajia.
Se oli jännittävää. -Häntä ei lyöty maahan.
Ei niin.
Paitsi kohtauksessa, jossa hän on Spencer Tracyn vaimo.
"TIE MIEHEN SYDÄMEEN", 1942
Jouduitteko onnettomuuteen, nti Harding?
Häpeäisit, Alma. Ei noin saa puhua avioliitosta.
Mies suuttuu hänelle, koska hän luuli, että avioliiton myötä -
vaimon kunnianhimo hiipuisi.
Vaimo yrittää laittaa aamiaista,
mutta ei osaa särkeä munaa.
Hän ei osaa keittää kahvia.
Se on virkistävää.
Juuri niin. Mitä siitä, jos ei osaa keittää kahvia?
50-luvulla ajattelimme naivamme miehen, jollaisia itse halusimme olla.
Emme voineet saavuttaa samaa kuin he.
Toivottavasti sinulla oli toisenlaista.
Naisten elämä ei ollut selkeästi itsenäistä,
mutta se oli parempaa kuin 50-luvulla.
Silloin vaimot elivät miestensä kautta… -Niin.
…ja se teki avioliitosta kuoleman kaltaisen.
Minun piti lähteä todella kauas välttääkseni avioliiton,
ja sen takia minä päädyin Intiaan.
En tiennyt tarkalleen, mitä vastaan kapinoin.
Tiesin kuitenkin, että seuraava perinteinen päätökseni -
olisi viimeiseni.
Minulla oli kai useita pieniä avioliittoja.
Itselleni tärkeitä ihmissuhteita,
joista jokaisella oli oma kestonsa.
Olemme kuitenkin yhä ystäviä.
Jos toista on todella rakastanut, se tunne ei katoa.
Rakkaus jää henkiin. -Niin.
Rakastamme toisiamme 54 vuoden jälkeen.
Rakkautemme kasvaa koko ajan.
Se on kuin matka, jossa näkee jatkuvasti enemmän.
"Hän on entistä suloisempi ja…"
On ihanaa, kun kirjoitat minulle lauluja. Sovimme hyvin yhteen.
Haluaisin naida sinut uudestaan.
Saada uusi sormus. -Ei.
Tänään teemme sormuksen oikean käden sormeen.
Vasemman käden nimettömässä on perinteisesti vihkisormus -
tai kihlasormus. Varatun ihmisen sormus.
KULTASEPPÄ JA KUVANVEISTÄJÄ
1920-luvulla töissä käyvät naiset alkoivat pitää sormusta oikeassa kädessä -
osoittaakseen itsenäisyyttään.
Joukossamme on uskomattoman vahvoja ja itsenäisiä työväen naisia.
Nyt tehdään sormuksia. -Uskomatonta.
Olen innoissani. -Niin minäkin.
Tässä on näytteitä eri tyyleistä.
Vau. Tuo on kaunis.
Nainen tietää, mistä pitää.
Tuollaisilla käsillä…
Todella. -Niinpä.
Sormeni ovat pienet, joten iso sormus ei käy.
Tuo on oikea paksuus. Pidän siitä.
Aloitetaan.
Vahanpalanen ja kultasepän saha. -Selvä.
Kiva, että uskot meihin.
Niin.
No niin. -Pidellään vahanpalasta näin.
Noin. Onpa siistiä.
Pitele sitä suorassa. -Näinkö?
Yhdysvaltain ensimmäinen naislääkäri Elizabeth Blackwell -
avasi ensimmäisen sairaalansa täällä Emily-siskonsa kanssa.
Se oli ensimmäinen naisten pyörittämä sairaala,
jossa naisia sekä hoidettiin että koulutettiin lääkäreiksi ja hoitajiksi.
Se oli mullistavaa.
Eikö vain? Heitä taidettiin uhkailla… -Niin.
…monilla eri tavoilla. -Kyllä.
Alueen miehet suhtautuivat varauksella.
Elizabeth Blackwellin oli hyvin vaikeaa opiskella lääkäriksi.
Lääketieteellinen tiedekunta piti hänen hakemustaan vitsinä,
mutta hän piti pintansa, ja hänestä tuli Amerikan ensimmäinen nainen -
lääketieteen tutkinnolla.
Emily-siskonsa kanssa -
hän hoiti täällä lukemattomia naisia ja lapsia.
Blackwellin siskosten kunniaksi…
Kumpikaan heistä ei avioitunut. He olivat uutteria naisia.
Siksi teemme oikean käden sormukset.
Kovaa työtä. -Kuka sahaa ensin läpi?
Äiti vai tytär? -Ei kilpailla.
Melkein valmista.
On hienoa, kun saan kantaa sitä oikean käden nimettömässä.
Pidän siitä.
Kaunis, sileä ja pyöreä… -Niin on.
Se on uskomatonta.
Todella siistiä. Pidän siitä. -Eikö vain? Kiitos.
Tämä on onnistunein käsityöni.
Tosi hienoa.
Vihkisormuksessamme -
on kaiverrus laivasta, jolla tapasimme,
ja etana sen takia, että minä epäröin ja hidastelin.
Hän kuitenkin pysyi rinnallani.
Minulle yllättävintä on se, miten hyvin kaikki on toiminut.
En tiedä, mitä tekisin ilman sinua. En todellakaan.
Ajatus pelottaa minua.
Olen leski.
On kaunista, että pystyin rakastumaan toiseen ihmiseen,
ja sydämessäni on tilaa sekä ensimmäiselle miehelleni -
että kumppanilleni.
Oli ihanaa ymmärtää ja kokea hetki,
jolloin oli valmis sille ja annoin sen tapahtua.
Monen ihmisen, joka ei ole leski,
on vaikea ymmärtää, miten lesket voivat rakastua toiseen.
TÄNÄÄN KEILATAAN
Ei hassumpaa!
CAMP WIDOW -OHJELMASSA LESKET VOIVAT TOIPUA -
JA RAKENTAA UUSIA YSTÄVYYSSUHTEITA
Hyvä yritys.
Miten siirryit järkytyksestä ja surusta -
päätökseen siitä, että voit hyödyntää kokemustasi -
ja auttaa muita?
Perustin Camp Widow'n,
jotta muiden olisi helpompaa tavata muita leskiä.
CAMP WIDOW'N PERUSTAJA
Olin 35-vuotias kuuden lapsen äiti. Miten pystyisin siihen?
Siksi päätin kysyä muilta leskiltä.
Miten löysit muut lesket?
Etsin sattumanvaraisesti ja kyselin,
tunteeko kukaan leskiä.
Minä kysyin heiltä:
"Mitä teette heidän kengilleen? Kauanko pidätte vihkisormusta?
Nukutteko omalla puolellanne sänkyä vai heidän puolellaan?"
Minulla oli yhteisö ja halusin samaa muillekin.
Ainoa leskeyttä pahempi asia on olla yksinäinen leski.
Me nauramme ja itkemme. Saamme olla oma itsemme.
Mitään ei tarvitse selitellä.
Saatamme pitää hauskaa ja yllättäen purskahtaa itkuun.
Täysin normaalia.
Juuri niin. Ei se ole kummallista.
Jatkamme eteenpäin.
Kaikilla on jotain annettavaa.
Tämän ansiosta voimme hyväksyä, että pystymme joskus antamaan.
Anna mennä, Marquelle!
Kappas!
Olen aika kilpailuhenkinen.
Olen kilpailuhenkinen, jos minulla on syytä siihen.
Peitotaan hänen äitinsä joukkue.
No niin, Chelsea!
Pystyt tähän!
Jihuu!
Suoraan ränniin, hyvä yleisö.
Kyllä!
Voi ei. Oliko se äitini? -Se taisi olla…
Mitä?
Se näytti vaikuttavalta.
Lopetetaan nyt, kun olemme voitolla.
Mikä on nimesi?
Sophia. Hauska tutustua. -Samoin, Sophia.
Sophia sai tietää raskaudestaan miehensä kuoltua.
Olin 31-vuotias ja mieheni oli 33.
Hän sai odottamattoman sydänkohtauksen.
Löysin Michellen järjestön.
On hienoa löytää joku, joka ymmärtää täysin -
toisen kokemuksia.
Ehdottomasti. Miten vanha lapsesi on nyt?
1,5 vuotta… -Hyvä tavaton.
…ja terve ja iloinen. -Suloista.
Olen aina hänen kintereillään.
Elämä on joskus arvaamatonta.
Kun puhutaan sisukkaista naisista,
on tärkeää olla mukautuvainen, kun tapahtuu jotain odottamatonta.
Niin. Joskus elämä yllättää.
Minun oli onni mennä Camp Widowiin vuonna 2015.
Se oli ensimmäiseni.
LESKEYTYI 39-VUOTIAANA
7-8 kuukautta Lynnin kuoleman jälkeen. Luojan kiitos.
Olen puhunut monille vanhemmille HLBT-ihmisille,
jotka eivät voi kertoa menettäneensä kumppaninsa.
Se tietenkin lisää tuskaa entisestään.
Kun elää tietyllä tavalla… -Niin.
…ei voi muuttua vain jonkin lakimuutoksen takia.
Minua ja Lynniä nimiteltiin suhteemme alkuaikoina.
Saatoimme kulkea käsi kädessä hyvin harvoissa paikoissa.
Nyt kun kuulen naisen puhuvan vaimostaan,
menen ymmälleni.
Minussa on yhä pelkoa ja suojamuuri.
Se tapahtui todella nopeasti.
Taistelu oli pitkä… -Pitkä matka, ja sitten…
Ja sitten… -Niin.
Hyvin paljon tapahtui nopeasti. -Vauhdikkaasti.
Tulin ulos kaapista, kun avioliittolakia laadittiin.
Olin kiltti ja lainkuuliainen katolisen koulun oppilas. Tiedättehän?
Jos hallitus sanoi niin -
ja kaikki lukivat siitä,
asian pitää myös olla niin.
Ymmärrättekö?
Vasta elämäni myöhemmässä vaiheessa…
Verrattuna teihin.
Sinä tiesit, mutta sitä ei tiedostettu.
Tyttäreni on kuitenkin paljon edistysmielisempi,
ja se on vaikuttanut minuun suuresti.
Minun oli vaikea kampanjoida äidin puolesta vuonna 2008,
sillä hän puolusti siviilivihkimistä mutta ei avioliittoa.
Minulta kysyttiin usein, olinko eri mieltä äitini kanssa.
Kun vastasin, että joissakin asioissa, pyydettiin selitystä.
En antanut sitä, sillä sitä olisi käytetty äitiä vastaan.
En voinut myöskään rehellisesti sanoa,
ettei meillä ollut erimielisyyksiä,
sillä ne olivat silloin kovin merkittäviä.
Minun on pakko tunnustaa, että ajattelin avioliittoa vasta,
kun ystäväni alkoivat avioitua.
Minusta oli järkyttävää,
etteivät kaikki ystäväni voineet mennä naimisiin.
Ymmärrän, miksi laillinen avioliitto on tärkeä.
Minun piti soitella ja sanoa:
"Olen hänen kumppaninsa. En sisko, serkku enkä äiti."
Vastuu sellaisen tekemisestä oli suuri kunnia -
ja todella vahvistavaa.
Tein päätöksen tuhkaamisesta.
Oli kunnia tehdä niin. Kamalaa myös, mutta…
Se oli suurin tekoni hänen kumppaninaan.
"Kunnes kuolema meidät erottaa."
Se on vain osa rakkaustarinaamme.
Kuvailet sitä loistavasti. -Enkö vain?
Meillä on yhä yhteisiä muistoja.
Lynn pyörittelee silmiään. -Osa tarinaa.
Ihanaa. -Niin.
Hääohjelmassamme oli siteeraus.
"Ainoa pysyvä rakkaus on se, jonka antaa toiselle."
Rakkaus pitää antaa eteenpäin voidakseen arvostaa sitä -
ja kokeakseen sen itse.
Joskus rakastaminen merkitsee taistelua toisen puolesta.
Taistelua siitä, että oma rakkaus tunnistetaan.
Maailmassa on nyt enemmän tilaa kapinallisille.
Mitä homoavioliittoon tulee, on syytä muistaa,
että kymmenet miljoonat ihmiset tekivät muutoksesta mahdollista.
Ehdottomasti.
Kun tapaat pareja, jotka etsivät apuasi ja johdatustasi,
vahvistavatko he päätöstäsi siitä, mitä teet?
Kun tutustun pariskuntiin, minusta tulee osa heidän tarinaansa -
ja perhettään.
Armollinen Jumala.
Kiitämme käsistä, joita pitelen omissani.
Ruben ja Ari ovat HLBT-pari Los Angelesin laitama-alueelta.
Heidän yhteisönsä oli vanhoillisempi,
eivätkä heidän perheensä tukeneet heidän liittoaan.
Heille näytettiin ovea.
He yöpyvät ystäviensä luona.
He kysyivät minulta, voisinko vihkiä heidät.
Vastasin, että tietenkin vihin.
He sanoivat, ettei kukaan muu tulisi häihin,
mutta minä vastasin, että häät olisivat lahjani heille.
Kirjoitin nettiin -
etsiväni HLBT-valokuvaajaa ja siistiä juhlapaikkaa.
Loppujen lopuksi hiustenleikkuut, häiden suunnittelu, kakku -
ja kaikki muu lahjoitettiin pariskunnalle.
Vau.
Kyllä!
Jee. -Hei!
Hei, princesa. Mitä ihmettä?
Se on kaunis.
Ruben ällistyy.
Olen aina ollut Ruben.
Tajusin sen kuitenkin vasta teini-iässä.
Tapasin Arin ollessani tyttö, mutta hän hyväksyi minut täysin.
Hän ei välitä, olenko mies vai nainen. Hän rakastaa minua omana itsenäni.
Tämä ei tunnu vain lentelyltä.
Kuin olisin pilvissä.
Sanotaan, että kultakala on vain yhtä iso kuin elinpiirinsä.
Jos kalamalja on liian pieni, kala pysyy pienenä.
Me heitimme Arin ja Rubenin suunnattomaan valtamereen,
jossa he voivat kasvaa.
"Hyvä homoväki. Olemme kokoontuneet tänne -
todistamaan Rubenin ja Ariadnan liittoa."
Koko yhteisö auttoi heitä kehittelemään unelmahäät,
joita he eivät uskoneet ansaitsevansa.
Tuntemattomista tuli perhettä. -Vau.
Valittu perhe.
-Ihana fraasi.
Tulkaa lähemmäksi.
Olemme kokeneet paljon, Ari, ja rakastan sinua.
Sekä korkeimmissa ylämäissä että matalimmissa alamäissä.
Haluan olla aina rinnallasi.
Elämä on hullua, Ruben, mutta se olisi hullumpaa ilman sinua.
Olet sielunkumppanini. Mitä muuta voisin sanoa?
Olen valmis naimaan sinut.
Pitääkö kiirehtiä?
Kalifornian osavaltion minulle suomin valtuuksin -
julistan teidät mieheksi ja vaimoksi. Voitte sinetöidä liittonne suudelmalla.
Olemme tavanneet ainutlaatuisia naisia -
tutkiskellessamme kapinallisia sydämiä.
Minä en ehkä tee samaa valintaa kuin sinä,
Gloria, pastori Whittney tai Abby,
mutta meidän on saatava yhteiskunnan tukea ja sisäistä voimaa -
tehdäksemme itsellemme oikeat päätökset.
Jokainen nainen tuo maailmaan rakkautensa.
He luovat rakkautta itselleen ja perheilleen,
ja joutuvat joskus tuskallisesti määrittelemään rakkauden uudelleen -
koettuaan hirvittävää menetystä.
Saan paljon toivoa siitä,
että rakkautta vaalitaan suurissa määrin.
Sitä luodaan ja jaetaan.
En koskaan unohda tätä, äiti.
Olin tapahtumassa, jossa eräs nainen sanoi:
"Olen rakastanut ja saanut rakkautta.
Muu on vain taustahälyä." -Juuri niin.
Muistan sen. Ajattelen sitä koko ajan.
Niin minäkin.
Horoskooppisi on vaaka ja minun neitsyt. Teoriassa liittomme ei toimi.
Kirjoitamme tähtiä uudelleen.
En voi uskoa, että saan jakaa elämäni kanssasi.
Joka päivä. -Se on elämämme ihme.
Niin. -Se vaatii työtä ja hampaidenkiristelyä -
ja kaikkea muuta. -Se on totta.
Sitä liittomme vaatii.
Saat suudella minua nyt. -Eli…
Tuliko valmista? Kiva.
Saammeko nousta?
Sinä jäät. Minä menen kotiin.
Jätän hänet tänne.
Tekstitys: Petra Rock