Jeg får prøve å la være å komme nærmere.
-Det er bryllupsklokker. -Ja.
Ok.
-Klare? -Ja.
Ekteskap er vakkert. Ekteskap er hjerteskjærende.
Du blir senket ned i en annen persons sinn.
Ikke hver dag er en dans på roser,
men forpliktelsen betyr at man ikke gir opp.
Å elske og å være elsket er det vanskeligste, modigste
og mest sårbare som et menneske kan oppleve.
Og "å elske" er et verb, så er det er en kontinuerlig reise.
Det er kontinuerlig heltedåd og tapperhet,
og for enkelte kvinner er det også motstand.
En del av det å være vågal, er å lære å elske
på den måten som føles riktig.
En del av kampen som kvinner har hatt siden tidenes morgen
er å ha den makten, friheten og selvstendigheten
til å ta de rette valgene.
Jeg vil utforske forhold i sin komplekse helhet
og finne folk som smidde sine egne veier i kjærlighet.
Hva vil vi ha?
Slutt på barneekteskap!
Dette var "til døden skiller oss ad".
Chelsea!
Mazel tov!
Hei, hei. Ta den. Bra.
Å forelske seg er å føle seg 100 % komfortabel
med den personen du er med.
Når du elsker noen,
så vil du være med dem, uansett tid på døgnet
og uansett hva du gjør. Hver dag blir bare bedre.
Det er veldig fint.
Dere to virker bare som skapt for hverandre.
WORLD CUP / OL-VINNER
Møttes på bibliotekkonferanse?
-Ja. -Kjempesexy,
Vilt sexy.
Jeg elsker biblioteker. Jeg elsker bibliotekarer.
Så det virker som…
FORFATTER / AKTIVIST
-…det perfekte møtet. -Ja.
Jeg har vært fan av Abby i flere tiår.
Abby Wambach er en av de største fotballspillerne
noensinne. Uansett kjønn.
Hvor som helst i verden.
Vi er entusiastiske, for vi avbryter hverandre.
Og Glennon Doyle, som startet med en kristen mammablogg.
-Først så er disse kvinnene… -Forfatter, podkaster,
en som har kontakt med universet.
De to har et fantastisk ekteskap. Snakk om rebelske hjerter.
De måtte risikere så mye for å gi kjærligheten en sjanse.
Og det var vanskelig å finne ut hvordan de skulle ha et liv sammen,
og de har det.
Jeg var i et ødelagt ekteskap med en god mann.
Så var jeg på konferansen, og hun dukket opp i døråpningen.
Jeg sto opp og åpnet armene mine slik.
Jeg så at alle stirret, så jeg bøyde meg.
Hun får tro jeg er en rar skribent som bøyer seg når folk kommer inn.
-Bøyde du deg tilbake? -Hun var den eneste som reiste seg.
-Ja. -Hun var på motsatt side
av rommet, og det var et bord som sto mot…
Så jeg måtte gå på siden, hele veien rundt.
Det hele var så rart. Jeg svettet så mye.
Men jeg skjønte at jeg var forelsket for første gang i mitt liv.
Det skremte meg, for jeg var gift og hadde tre barn.
Jeg var troende og hadde en karriere som var basert på det.
Jeg hørte igjen og igjen:
"Du kan prøve det, men da er karrieren din over."
Men jeg tenkte bare
at dette var en korsvei der jeg måtte bestemme
om jeg skulle hedre meg selv for første gang i livet,
i stedet for å hedre alle andres forventninger av meg.
En dag så jeg yngstemann gjøre seg klar til skolen.
Jeg tenkte at jeg ble i ekteskapet for henne.
Men hadde jeg ønsket dette ekteskapet for henne?
Om jeg ikke hadde ønsket det,
hvorfor står jeg frem med et dårlig eksempel da?
Vi sa bare: "Vi skal gjøre dette."
Og vi gjorde det så forsiktig og med så mye kjærlighet som vi kunne.
Alle friket ut i starten, for det er det folk gjør.
Så ombestemte de seg, for de så at vi hadde det bra.
Jeg er bare glad vi visste det. Hvor lenge har du vært gift?
Jeg har vært gift i 11 år.
-Jeg har ikke en historie som deres. -Gjorde du ikke sånn?
Jeg møtte mannen min da vi var barn.
Vi hadde vært venner i over tolv år.
-Wow. -Før vi ble sammen.
Hvordan gikk dere fra å være venner til det?
Vi hadde slått opp med noen.
Vi trøstet hverandre etter bruddet.
En dag spiste vi middag. Han sa: "Jeg tror dette er en date."
-Jeg sa: "Er det?" -Du store.
"Kanskje vi er på date?" Og det var begynnelsen.
Ikke at han måtte be oss om tillatelse, men han kom en dag og sa:
"Dere må vite at jeg skal fri til henne." Jeg tenkte: "Ja!"
Han spurte ikke,
-men informerte med respekt. -Ja. Man sier ifra.
Jeg spurte foreldrene hennes.
Snakket med dem, dro hjem og hadde en plan. Men jeg kunne ikke vente.
Jeg gravde i sokkeskuffen, tok ut ringen, snudde meg.
Hun sa: "Kaffe?" Så fort hun var tilbake, sto jeg der.
Jeg kunne bare ikke vente mer.
Måtte ikke mannen din fri til deg
-hundre ganger før du sa ja? -Førtini ganger?
Nei, bare tre.
-Bare tre. -Ok.
Vi møttes på jusstudiet. Han hadde en stor personlighet.
Etter universitetet, så fridde han.
Jeg sa: "Jeg er ikke klar til å gifte meg."
Ett år senere fridde han igjen.
Han var i Arkansas og stilte til kongressvalg.
Jeg jobbet med å stille Richard Nixon for riksretten…
Bare det, ja.
-Det skjedde mye da. -Ikke noe viktig.
Og jeg sa… "La oss vente."
Så jeg flyttet til Arkansas, der jeg underviste i juss,
og på slutten av semesteret
sa jeg: "Jeg tar meg en tur og ser om jeg virkelig vil dette."
Han kjørte meg til flyplassen. Vi kjørte forbi et hus.
Jeg bare pratet. Jeg sa: "Det var et fint hus."
Det var alt jeg sa.
Da jeg kom tilbake,
-så sa han: "Jeg kjøpte huset du likte." -Du verden.
-"Nå må du gifte deg med meg." -Du store. Ja.
Så jeg gjorde det.
-Han kjøpte sengetøy og seng… -Wow. Kom igjen.
-…og han kjøpte en sofa… -Bra jobba.
…og han kjøpte gryter og kjeler. Og så giftet vi oss i huset.
-I huset? Å. -I det lille huset, ja.
Alles historie er unik om kjærligheten og hvordan man lærer å elske
og deler kjærlighet og er uredd.
Det er så viktig at folk skal føle seg komfortable
og trygge, både i det å elske og bli elsket.
For å bli elsket kan være vanskeligere enn å elske.
-Nemlig. -Absolutt.
Det viktigste i et forhold er kommunikasjon.
Ja. I dag blir det gjennom Jenga.
-Ok, jeg er klar. -Nemlig. Ok.
Er dette en annen versjon?
-Forholds-Jenga. -Hva?
Gud, for et press.
"Hva er det du ikke aner noe om?"
Jeg får virkelig ikke til å lage mat.
Jeg følger bare oppskriften, og så står det:
"Julienne gulrøttene."
Jeg trenger ordbok til det. Jeg må Google det første punktet.
Nei, ikke bruk to hender.
Nå får vi mye å prate om.
"Hvilke dårlige vaner hos andre gjør deg sprø?"
Favorittema!
Jeg har ventet på det hele livet!
-Heia! -Nå kommer det.
Det verste jeg vet er avbrytelser.
Jobber med saken.
-Mannen min avbryter også. -Hvordan takler du det?
Sier du… Jeg avbrøt deg for å spørre deg nå.
Men snakker dere om det?
Godtar du ham for den avbryteren han er?
-Vi snakker om det. -Ok.
Og han har blitt mye bedre.
-Ja. -Samme her.
Vi prøver å si hva vi føler hver kveld,
for vi vil ikke legge oss, ikke bare sinte, men irriterte også.
-Få det ut hver kveld. -Ja.
Ikke lett.
Ikke lett, men…
Jeg skal velge noen som skal svare.
Abby, hva er din favorittfeil?
Mitt første ekteskap.
Og jeg mener ikke å snakke ned på eksen min.
Dette er bare kjærlighet.
Noen ganger må vi vite hva vi vil ha,
og vi kan bare vite det ved å forstå at vi ikke vil ha det vi har.
Akkurat.
-Greit, skal vi se… -Vi bruker to hender, ja…
Å, mazel tov! Mazel tov!
Vi er samlet her i dag for å feire deres kjærlighet.
Jubileum er en dato på kalenderen.
Men jeg er takknemlig for deg hver dag, og jeg elsker deg.
Jeg trodde aldri jeg ville elske igjen. Du viste at jeg tok feil.
Jeg tok så feil.
Dere kan nå bekrefte seremonien med et kyss.
Hva er viktigere enn kjærlighet?
Hvordan folk definerer det, får det, mister det.
Det er i kjernen av det å være menneske.
For mange er ekteskap det ultimate uttrykket
for troskap i kjærlighet.
Så jeg skal prate med en prest
som glad og stolt gifter par fra alle samfunnslag.
Dette er så koselig. Jeg har lest om deg og…
VIELSESPREST
-Jeg også. -Ja, et par ting.
Et par ting.
-Ikke tro alt du leser, sant. -Nei da.
Når tenkte du: "Jeg kan gjøre dette. Jeg kan hjelpe folk."
Snakke med dem om ekteskap, som er et utfordrende tema.
-Vel… -Og ja.
-Du gir folk kjærlighet og håp… -Ja.
-…gjennom forhold. -Nettopp.
Som kvinne, svart, skeiv og alt det der har jeg alltid stått på utsiden.
Så min teologi har vært å være åpen.
Det er plass til deg ved bordet mitt.
Det fungerer godt i ekteskap også.
Ble du oppdratt i en kirke som tok imot deg?
Nei! Jeg vokste opp i pinsemenigheten, og det var anti alt det jeg er.
Jeg tenkte: "Vent.
Sier du at Gud er kjærlighet, men at Gud ikke elsker meg?"
Vent nå litt.
-Jeg er forvirret. -"Setter Gud i en bås og utelukker meg?"
Hvorfor det?
Om Gud er så stor som vi sier, så sitter ikke Gud i himmelen,
eller hvor enn Gud er, og er forvirret over hvem jeg er.
Da jeg gikk på presteskole, prøvde jeg å utfordre det narrativet.
-Du var klar over det. -Jeg har vært vågal en stund.
Så ja. Det er kjærlighet, og jeg tror at det er kjernen.
Når vi snakker om rebelske hjerter, så tenker vi at man gjør opprør mot noe,
men noen ganger trenger et rebelsk hjerte å puste ut og roe seg ned.
Finne ut hva jeg føler og gå videre.
-Du er ikke lenger gift. -Nei.
Din historie ligner min.
Jeg måtte bestemme meg for om jeg skulle bli eller ikke.
Det kom til et punkt der…
…jeg ikke syntes det var greit. Det var ikke greit. Så jeg dro.
Du har et ekteskap som har vært offentlig siden starten.
Du sa det mest vågale du gjorde var å bli i ekteskapet.
Det er ikke rett for alle.
Og det mest vågale jeg gjorde var å gå min vei.
Absolutt.
Hvordan klarte du å bestemme deg for å bli?
Det er så utrolig personlig.
Med hjelp av gode venner
måtte jeg ta en avgjørelse som var rett for meg.
Det er ingen andre i ekteskapet.
Ingen andre. Og hele verden sa: "Vi vet hva hun burde gjøre."
Men du vet ikke hva som skjer i noen andres ekteskap.
Iallfall ikke i deres hjerte og sinn. Du må finne ut av det selv.
Å komme frem til det er kjempeutfordrende.
-Den delen. Ja. -Det er så vondt.
Etter så mye selvransakelse,
skuffelse, motarbeidelse og sinne, så ga den avgjørelsen meg fred.
Hadde du tatt den samme avgjørelsen om du ikke var en offentlig figur?
Absolutt. For jeg måtte bestemme meg for hvem jeg var.
-Ok. -Ja.
Og hvem vi er og hvem han er.
Jeg tenker at han innerst inne er et godt menneske,
og han er hengiven, omsorgsfull og omtenksom,
og jeg elsker ham av hele mitt hjerte.
Om dere ikke var offentlige figurer,
-hadde han sagt det til deg da? -Nei.
For han var så flau og skammet seg over det.
Tror du vi fortjener å vite det?
Det er noe vi alle har spurt om lenge.
-Sant? -Jeg tror det fins situasjoner
der det å si noe er verre enn å ikke si noe.
Jeg kan være enig i det.
Og at hemmeligheter noen ganger må komme frem…
og noen ganger ikke.
Om noen ikke vet at de ble såret, vil du såre dem mer
-Ved å si det. -…ved å si det?
Det er derfor et liv som er godt levd kan være vanskelig,
fordi du må stille de vanskelige spørsmålene.
Du kan ikke bare skrape på overflaten.
Ja.
ELSK MEG
ELSKER DEG AV HELE MITT HJERTE
Ekteskap skal være en reise sammen,
der man deler kjærlighet, skaper kjærlighet og latter.
Og likevel, for mange her i USA og rundt om i verden,
så kan ekteskap være begrensende, nedverdigende og farlig.
Jeg ble tvunget til å gifte meg da jeg var 19.
Jeg ble gitt til min mann som noe han kunne eie.
Jeg ble gitt til ham som eiendom.
Jeg vokste opp her i Brooklyn, i det ultraortodokse jødiske miljøet,
der foreldre arrangerer ekteskap for deg…
GRUNNLEGGER AV UNCHAINED AT LAST
…gjennom en ekteskapsarrangør.
Da du visste at du måtte gifte deg, ga du etter for det
fordi alle andre måtte gjøre det, eller følte du at det ikke var rett?
Jeg ga ikke bare etter, jeg var glad for det.
Jeg så ikke dette som et tvunget ekteskap.
Da jeg gikk ned midtgangen med et smil om munnen,
var det en forferdelig felle.
Men jeg forsto det ikke før jeg var i den.
Ting begynte å gå dårlig en uke etter bryllupet.
Det var første gang min eksmann ble voldelig rasende.
Han slo hull i veggen,
og et par dager senere truet han med å drepe meg.
Tenkte du: "Jeg må bare være bedre"?
Tenkte du at det var ditt ansvar å gjøre ham mindre voldelig?
Hundre prosent.
Da jeg skjønte at ingen ville hjelpe meg,
begynte jeg å spare penger for å komme meg ut.
Det var ikke enkelt, for mannen min lot meg ikke ha noe eget.
Han så gjennom alle mine eiendeler.
Jeg kunne bare spare penger i en frokostblandingseske
i spiskammeret.
Det tok 15 år å komme meg ut. I den prosessen mistet jeg hele familien.
De straffet meg for å våge å rømme ved å utstøte meg.
Du tok all den smerten og gjorde det til en livsoppgave.
Denne kjolen i dag er annerledes enn første gangen jeg gikk i brudekjole.
Denne gangen blir jeg ikke underkuet.
Jeg er her som en som overlevde, en forkjemper.
Klare for å demonstrere mot barneekteskap og tvangsekteskap i Massachusetts?
Få på dere kjolene!
Jeg grunnla Unchained At Last fordi jeg var helt alene
da jeg flyktet fra mitt ekteskap,
og jeg ville hjelpe andre som er i samme situasjon.
-Nå ligner det på en protest! -Ja.
Folk pleier å assosiere brudekjoler med lykke og romantikk.
Disse kjolene er annerledes. De symboliserer et opprør.
BARNEEKTESKAP ER LOV I 44 DELSTATER
MINDREÅRIGE KAN IKKE SØKE OM SKILSMISSE
Det Unchained At Last har sett,
er at de som overlever, kommer fra alle slags miljøer.
Veldig få amerikanere vet at dette er et problem.
-For jeg tror… -Ja.
Folk tror at det er et problem andre steder.
-Ja. -Nei, nei.
-Det er et problem… -Ja.
-…og det skjer her. -Nettopp.
Jeg bor i Massachusetts…
HVORFOR ER BARNEEKTESKAP LOV I MA?
…og jeg overlevde barneekteskap. Da jeg var 14,
forgrep en familievenn seg på meg. Da jeg var 16, ble jeg gravid.
Foreldrene mine tok meg med til tinghuset,
og papirene ble signert på under ti minutter.
Vi stoppet innom en bruktbutikk på vei hjem, kjøpte en kjole,
og jeg giftet meg i stua til besteforeldrene mine.
Dette må ta slutt.
Vi startet prosessen i 2015.
Vi ville ha en enkel lov
som ikke skader noen, ikke koster noe og stopper misbruk.
Vi trodde lovgivere ville klemme oss og innføre lovene med én gang.
Men det er ikke det som skjedde.
Ikke litt engang.
Jeg har skrevet mange brev til lovgivere i mange delstater i landet.
Og mange ting du aldri har tenkt at du måtte skrive ned på papir.
Før Fraidy, så var det lov i alle delstater.
Bare 44 igjen.
Men det er sjeldent man får peke på noen og si: "Du gjorde dette."
Du gjorde dette.
-Hva vil vi? -Få slutt på barneekteskap!
-Når vil vi ha det? -Nå!
Det går en linje mellom en yngre kvinne som Fraidy,
med lidenskap og aktivisme for å få en slutt på barneekteskap,
og en som Gloria Steinem.
Hun har tatt sin personlige erfaring og brukt den i aktivismen sin.
Noen av oss har tatt abort. Jeg har det.
"NOW"-MARSJEN I WASHINGTON
Vi måtte velge mellom å føde noen andre og å føde oss selv.
Hun begynte som journalist.
Hun opprettet Ms. Magazine, hun kjempet for lik lønn…
VI SKAL SEIRE
…og kvinners rett til å gifte seg eller ikke.
Hun motsto 50-tallets kvinnefremstilling
og valgte å ta sin egen uavhengige vei,
-Jeg spiser bare popkorn på kino. -Blir ikke film uten popkorn.
Nemlig.
-Nyt filmen. -Takk.
FILMPRESENTASJON
Da du så etter forbilder,
var det noen du så i film eller populærkultur?
FORFATTER / FEMINIST
Frokost hos Tiffany's.
FROKOST HOS TIFFANY'S
Det var første gang jeg så en kvinne på lerretet
som var selvstendig og seksuell.
Taxi!
Hun var den første på lerretet som fikk være seksuell og ikke gift.
-Jeg har aldri klart det. -Det er enkelt.
Roller spilt av andre kvinner, Elizabeth Taylor i Venus i mink.
eller rollene til Bette Davis…
Det gikk dårlig med dem.
-Nemlig. Det gikk dårlig. -Nettopp.
"Her er lærepengen…"
"Du kan kose deg, ha forhold,
være seksuell, og så må du betale for det."
Katharine Hepburn spilte typisk…
Jeg elsket hennes selvstendighet.
Hun var ofte karrierekvinne, journalist, advokat.
-Det var spennende. -Ja. Hun tapte aldri.
Nei.
Men det er en scene der hun er gift med Spencer Tracy.
"ÅRETS KVINNE" 1942
Du store, har du havnet i en ulykke?
Skam deg, Alma. Ikke snakk sånn om ekteskap.
Han er irritert på henne fordi han trodde da de giftet seg
at hun ikke skulle være så ambisiøs.
Hun prøver å lage frokost til ham. Hun klarer ikke å knuse et egg.
Hun kan ikke engang lage kaffe.
Forfriskende.
Nettopp. Du kan ikke lage kaffe? Det går bra.
På 50-tallet trodde vi at vi måtte gifte oss med den vi ville være.
Vi kunne ikke være det selv.
Jeg håper at du ikke måtte det.
Det var ikke åpenbart at kvinner skulle være selvstendige,
men mye mer enn det du så på 50-tallet.
-På den tiden levde du mannen sitt liv. -Ja.
Det fikk ekteskap til å virke litt som døden.
Om jeg skulle slippe å gifte meg, måtte jeg komme meg langt vekk.
Det er derfor jeg dro til India.
Jeg visste ikke hva jeg gjorde opprør mot,
men jeg visste at om jeg tok det tradisjonelle valget,
ville det være mitt siste.
Jeg har kanskje hatt en rekke med små ekteskap.
Forhold som var viktige for meg,
men som hadde sin egen varighet.
Ikke sant? Men vi er fortsatt venner.
Om dere elsket hverandre, blir det aldri borte.
-Kjærligheten overlever. -Ja.
Vi elsker hverandre ennå etter 54 år.
Vi blir bare mer og mer forelsket, selv nå.
For det er en reise. Du begynner å se flere ting senere.
Du begynner å se: "Hun ble søtere. Hun…"
Jeg elsker det når du skriver sanger til meg. Vi er bra sammen. Vi er det.
Jeg vil bare gifte meg med deg igjen.
-Skaff en ring til. -Nei.
I dag lager vi en ring til vår høyre hånd.
Tradisjonelt sett har man giftering eller forlovelsesring
på venstre hånd. "Jeg er tatt"-hånda.
GULLSMED / SKULPTØR
På 1920-tallet
begynte arbeidende kvinner å ha ringer på høyre hånd
for å vise at de var uavhengige.
Vi har en gjeng med de mest utrolige,
sterke og selvstendige arbeidende kvinner jeg vet om.
-Vi skal lage ringer, damer. -Jeg kan ikke tro det.
-Jeg gleder meg. -Jeg gleder meg.
Vi har eksemplarer og forskjellige stiler.
Den var fin.
-Hun vet hva hun vil ha. -Om du hadde slike hender…
-Altså. -Jeg vet.
Jeg har små fingre. Jeg kan ikke ha en stor ring.
Det er riktig tykkelse.
La oss begynne.
-En voksbit, gullsmedsag. -Ok.
Du tror virkelig på oss.
Ja.
-Greit. -Hold voksen slik.
Skjønner. Det er så kult.
-Hold den rett, sånn. -Sånn her?
Den første kvinnelige legen i USA, Elizabeth Blackwell,
åpnet sitt første sykehus her sammen med sin søster, Emily.
Det var det første sykehuset som var styrt av kvinner,
ga hjelp til kvinner og trente opp kvinner til å bli leger og sykepleiere.
Det var kontroversielt da.
-Ble ikke de truet… -Ja.
-…med all slags fiendskap? -Jo.
Det kom mye mistillit fra mennene i nabolaget.
Det var vanskelig for Elizabeth Blackwell
å bli kvalifisert lege.
Medisinstudiet hun gikk på tok henne inn på spøk,
men hun holdt ut og ble den første kvinnen i USA
som fikk en grad i medisin. Så pleide hun og søsteren Emily
utallige kvinner og barn akkurat her.
Til ære for Blackwell-søstrene, som…
De giftet seg aldri. Disse hardtarbeidende kvinnene.
Det er derfor vi lager ring til høyre hånd.
-Tungt. -Hvem skjærer gjennom først?
-Mor eller datter? -Ikke konkurrer.
Nesten i mål.
Det blir så kult å gå med den på høyre ringfinger.
Jeg liker den.
-Så vakker, glatt og rund… -Ja.
Det er utrolig.
-Den var kjempefin. -Ikke sant? Takk.
Jeg tror dette er det fineste jeg har lagd.
Det er så fint.
Inni gifteringen vår
har vi inngravert et skip som vi møttes på,
og en snegle, fordi jeg nølte så fælt.
Han holdt ut og ble hos meg.
Det mest overraskende for meg er hvor vidunderlig det har gått.
Jeg vet ikke hva jeg hadde gjort i denne verden uten deg. Virkelig.
Det er skremmende å tenke på.
Jeg er enke.
Det vakre er at jeg skjønte at jeg kunne forelske meg igjen
og ha plass i hjertet til både min første mann
og min nye partner. Det var fint å kunne innse det
så fort jeg var åpen for det, at det kunne skje.
Det er vanskelig for folk som ikke er enker å forstå at enker kan gå videre.
I KVELD BOWLER VI
Ikke dårlig!
CAMP WIDOW ER ET OPPLEGG DER ETTERLATTE KAN BEARBEIDE TING
OG BYGGE OPP NYE VENNSKAP
Bra forsøk.
Hvordan gikk du fra sjokk og sorg
til å bestemme deg for at det var noe du kunne gjøre med din erfaring
som kunne hjelpe folk?
Jeg startet Camp Widow for å hjelpe folk å finne andre etterlatte.
GRUNNLEGGER, CAMP WIDOW
Jeg var 35 og hadde seks barn. Hvordan gjør man dette?
Så jeg tenkte: "Jeg får vel spørre andre enker?"
-Hvordan fant du andre enker? -Jeg begynte å lete og si:
"Kjenner du noen som er enke?"
Jeg spurte dem bare:
"Hva gjør du med skoene? Hvor lenge går du med ringen?
Sover du på din side av senga, hans side eller i midten?"
Til slutt så hadde jeg et fellesskap. Jeg ville at andre skulle ha det.
Det eneste som er verre enn å være enke, er å være enke og alene.
Vi kan le. Vi kan gråte. Vi kan være oss selv.
Vi må ikke forklare noe.
Om vi har det moro, og plutselig begynner å gråte, er det greit.
Helt normalt.
Ikke noen stor sak.
-Vi bare fortsetter. -Alle har noe å gi.
Da kan du godta det, for du vet at du en gang vil kunne gi.
Marquelle, kom deg inn der!
Se på deg!
Jeg liker å konkurrere i sport.
Jeg konkurrerer bare når jeg har grunn til det.
Vi må slå laget til moren hennes.
Ok, Chelsea.
Heia!
Juhu!
Rett i slusa, damer og herrer!
Å ja!
-Oi sann. Var det mamma? -Jeg tror…
Hva?
Det så imponerende ut.
Jeg tror vi burde slutte mens leken er god.
Hva heter du?
-Sophia. Hyggelig. -Hyggelig, Sophia.
Sophia fant ut at hun var gravid etter at mannen døde.
Jeg var 31, og mannen min var 33.
Det var et helt uventet hjerteinfarkt.
Jeg kom over organisasjonen til Michelle.
Det er noe med en person som forstår hvordan det er å være i ditt sted.
Absolutt. Hvor gammelt er barnet ditt nå?
-Hun er ett og et halvt… -Oi.
-…og frisk og glad. -Nydelig.
Jeg løper etter henne.
Livet byr på overraskelser.
Når vi snakker om vågale kvinner,
så er det at de kan tilpasse seg når livet ikke går som planlagt.
Ja. Når livet spenner bein på deg.
Jeg var heldig nok til å dra på Camp Widow i 2015.
Min første gang.
ENKE SOM 39-ÅRING
Sju-åtte måneder etter at Lynn gikk bort. Takk og lov.
Jeg har snakket med mange eldre LHBT-folk
som ikke kan snakke om at de har mistet sin partner.
Det er enda et lag med sorg.
-Når du lever på en viss måte… -Ja.
…så endrer du deg ikke bare fordi det er en lov som gjelder deg.
Lynn og jeg ble trakassert veldig tidlig i forholdet,
så vi holdt ikke hender på mer enn et par steder.
Med ekteskapslikeverd, når en kvinne sier "kona mi",
tenker jeg: "Er det greit å si?"
Det er fortsatt et lag med frykt og beskyttelse.
Det skjedde så fort.
-Det var en lang kamp… -Det var en lang reise, og så…
-Ja, og så… -Ja.
-…så mye skjedde så fort. -Det gikk så fort.
Da jeg kom ut, holdt de på å innføre ekteskapsbeskyttelsesloven.
Jeg er en god, lovlydig, katolsk innvandrerskolejente, sant?
Om myndighetene sier dette, og om alle leser dette,
så må det være sånn det er.
Skjønner du?
Gjennom hele livet mitt og helt til veldig sent,
sammenlignet med deg eller deg
så visste du det, men ingen innrømte det.
Men datteren min var mye mer progressiv, og det gjorde inntrykk på meg.
Det var vanskelig da jeg holdt kampanje for mamma i 2008
og hun støttet registrerte partnerskap, men ikke ekteskap.
Folk spurte ofte: "Er du uenig med moren din?"
Jeg sa: "Ja, om visse ting." "Vil du prate om det?"
Jeg sa nei, for jeg ville ikke bli brukt mot henne.
Men jeg kunne ikke se meg i speilet heller
og si at vi ikke hadde noen uenigheter.
For vi hadde ganske store uenigheter da.
Jeg må innrømme at jeg aldri tenkte på ekteskap før jeg var
i 20-årene og vennene mine giftet seg. Det virket hårreisende
at ikke alle mine venner kunne gifte seg.
Juridisk lovlig ekteskap er viktig.
Jeg måtte ringe og si:
"Jeg er hennes partner, ikke søster, kusine, mor."
Å være den som fikk gjøre det var så bekreftende.
Jeg godkjente kremasjonen.
Det var en ære. Det var også hjerteskjærende,
men det var det ultimate en partner kunne gjøre.
Jeg gjorde faktisk "til døden skiller oss ad".
Det er en del av vår historie.
-Fin måte å beskrive det på. -Sant?
Vi har fortsatt minner sammen.
-Hun himler med øynene. -Fortsatt vår historie. Så fint.
Vi hadde et sitat i bryllupsbrosjyren.
"Kjærligheten du beholder er den du gir bort."
Du må gi den bort for å virkelig sette pris på den
og oppleve den selv.
Noen ganger betyr det å elske noen å kjempe for dem.
Kjempe for å få din kjærlighet anerkjent.
Det er så mye mer rom i vår verden nå for rebelske hjerter.
Bevegelsen for homofilt ekteskap. Jeg vil feire
at jeg og millioner av andre har vært med på denne utviklingen.
Absolutt.
Når du møter disse parene som trenger hjelp og ønsker veiledning,
bekrefter de det du har valgt å gjøre?
Når jeg blir kjent med dem, blir jeg en del av historien deres
og en del av familien.
Kjære Gud, vi takker deg så mye for de hendene jeg holder.
Ruben og Ari er et skeivt par fra utkanten av L.A.
Miljøet er mer konservativt der.
De hadde ikke familie som støttet deres ekteskap.
De ble kastet ut.
De hoppet fra sofa til sofa.
Så de spurte: "Kan du forrette ved bryllupet vårt?"
Jeg sa: "Så klart jeg kan."
De sa: "Ingen kommer, det blir bare oss tre."
Jeg sa: "Nei, dette bryllupet er min gave til dere."
Jeg gikk på nett og sa:
"Jeg trenger en skeiv fotograf og et kult sted." Det var det jeg skrev.
Til slutt så ble frisyrene, bryllupsplanleggingen, kaka,
alt sammen, gitt gratis til dette paret.
Å, wow.
Ja!
-Ja. -Hei!
Hei, princesa.Hva i all verden?
Det er vakkert.
Ruben får sjokk.
Jeg har alltid vært Ruben. Jeg skjønte det bare som tenåring.
Jeg møtte Ari som jente, men hun hadde åpne armer.
Hun bryr seg ikke om mitt kjønn. Hun elsker meg for den jeg er.
Det er bedre enn å fly.
Som å være i skyene.
Gullfisk blir bare så store som sine omgivelser.
Om du har gullfisk i et lite akvarium, blir den liten.
Vi klarte å hive Ari og Ruben uti et enormt hav, og de kan få vokse.
"Skeive kjære, vi er samlet her i dag
for å være vitne til foreningen av Ruben og Ariadna."
Folk samlet seg rundt dem for å skape et drømmebryllup
som de ikke trodde at de fortjente. Fremmede som ble familie.
En valgt familie.
En valgt familie. Elsker den frasen.
Kom litt nærmere.
Ari, vi har vært gjennom mye. Jeg elsker deg gjennom alt.
Gjennom våre høyeste oppturer og laveste nedturer.
Jeg vil være ved din side for alltid.
Ruben, livet er vanvittig, men det er mer vanvittig uten deg.
Du er min sjelevenn. Hva mer kan jeg si?
-Jeg vil gifte meg med deg. -Skal jeg kjappe meg?
I kraft av myndigheten jeg har fått av delstaten California
erklærer jeg dere for ektefolk å være. Dere kan nå bekrefte det med et kyss.
Vi har møtt noen usedvanlige kvinner
på vår søken etter rebelske hjerter.
Valget jeg tar er kanskje ikke valget du tar,
eller det Gloria, pastor Whittney eller Abby tar,
men vi trenger støtte fra samfunnet, så vel som indre styrke,
for å ta de avgjørelsene som er rette for oss.
Hver av de kvinnene gir kjærlighet til verden.
Skaper kjærlighet for seg selv og sine familier,
og må smertefullt gjenoppdage hva kjærlighet kan bety for dem
etter grusomme tap.
Det gir meg omsider bare mye håp
at det er så mye kjærlighet som blir næret,
skapt og delt.
Jeg glemmer det aldri.
Vi var på et arrangement, og noen sa: "Jeg har elsket og har blitt elsket.
-Resten er bakgrunnsmusikk." -Absolutt.
Jeg husker det. Jeg tenker på det hele tiden.
Jeg også.
Du er Vekten, og jeg er Jomfruen. Vi skal ikke fungere på papiret.
Vi skriver om stjernetegnene.
Jeg kan ikke tro jeg får leve livet med deg.
-Hver dag. -Det er et mirakel.
Selv om det er vanskelig og man blir gal,
-og alt det vanlige. -Man blir helt gal.
Man er en enhet på lang sikt.
-Nå kan du kysse meg. -Så…
Er det ferdig? Wow, fint.
-Kan vi reise oss? -Nei. Du blir, jeg drar hjem.
Han kan bli.
Tekst: Ekaterina Pliassova