Nemala by som byť k tebe taká naklonená.
- Svadobné zvony. - Áno.
Dobre.
- Môžeme? - Áno.
Manželstvo je nádherné. Manželstvo je srdcervúce.
Človek sa tak trochu ponorí do iného človeka.
Každý deň nie je prechádzkou v ružovej záhrade,
ale ten záväzok znamená, že sa nevzdáte.
Milovať a byť milovaný je tá najťažšia, najodvážnejšia
a najzraniteľnejšia skúsenosť, akú človek môže zažiť.
„Milovať“ je sloveso, takže je to nepretržitá cesta.
Nepretržité prežívanie statočnosti a odvahy,
a pre niektoré ženy aj prežívanie vzdoru.
Guráž znamená mať odvahu naučiť sa milovať
takým spôsobom, aký vyhovuje nám.
Už od počiatku vekov ženy bojovali za to,
aby získali právomoc, slobodu a nezávislosť
rozhodnúť sa tak, ako to je správne pre nás.
Teším sa na preskúmanie vzťahov v celej ich zložitosti
a hľadanie ľudí, ktorí si vytvorili vlastnú cestu k láske.
Čo chceme?
Ukončiť manželstvá detí!
Dožila som sa až toho „kým nás smrť nerozdelí“.
Chelsea!
Mazel tov!
ŽENY S GURÁŽOU A SRDCAMI REBELIEK
Hej. Idete. Krásne.
Zamilovať sa znamená byť na 100 % spokojný vo vlastnej koži
pri človeku, s ktorým ste.
Ste zaľúbený, keď ste s tým, s kým chcete tráviť všetok čas dňa
bez ohľadu na to, čo robíte. A každým dňom to je lepšie.
To je krásne.
Viem, že to bude znieť ako klišé, ale vy dve ste pre seba stvorené.
OLYMPIJSKÁ VÍŤAZKA VO FUTBALE
Tak knižná konferencia?
- Áno. - Sexi.
Neobyčajne sexi.
Zbožňujem knižnice. Aj knihovníkov.
Takže pre mňa dokonalé...
AUTORKA, AKTIVISTKA
- ...stretnutie. - Áno.
Abby fandím doslova už desaťročia.
Abby je jednou z najlepších futbalistiek...
- Všetkých čas. - Medzi mužmi aj ženami.
- Áno. - Všade vo svete.
Očividne sa tešíme, lebo sa prekrikujeme.
A Glennon Doyleová začala s blogom kresťanskej mamičky.
- Prvá vec... - Je autorka, má podcast
a zapája sa do diania vo svete.
Vytvorili si úžasné manželstvo.
Tie majú srdcia rebeliek.
Museli neskutočne riskovať, aby mohli dať svojej láske šancu.
A bolo naozaj ťažké prísť na to, ako si vybudovať spoločný život.
A vyšlo to.
Mala som nepodarené manželstvo s dobrým mužom.
Bola som na tej knižnej konferencii a ona sa objavila vo dverách.
Vyskočila som na nohy a takto som otvorila náruč.
Všetci na mňa zízali, tak som sa poklonila.
Ja že ma bude mať za čudácku autorku, ktorá sa ľuďom pri príchode klania.
- Aj ty si sa poklonila? - Postavila sa ako jediná v miestnosti.
- Jasné. - Bola na opačnej strane
a všade boli natlačené stoly.
Tak som musela obísť celú miestnosť.
Bolo to čudné.
Celé to bolo poriadne čudné. Úplne som sa prepotila.
No uvedomila som si, že som prvýkrát v živote zamilovaná.
Bolo to desivé, veď som bola vydatá a mala tri deti.
Môj život a v podstate aj moja kariéra boli založené na viere.
Ľudia mi opakovali,
že v tom môžem pokračovať, no zničí mi to kariéru.
Pamätám si, že som to brala
ako dôležitú križovatku, na ktorej sa musím rozhodnúť,
či si prvýkrát v živote budem vážiť samu seba,
alebo očakávania všetkých ostatných.
Raz som sledovala moju malú, ako sa chystá do školy.
Vravela som si, že v manželstve ostávam kvôli nej.
Ale chcela by som také manželstvo pre ňu?
Ak by som ho nechcela pre toto dievčatko,
prečo dávam príkladom nezdravú lásku a nazývam sa dobrou mamou?
Povedali sme si, že do toho pôjdeme.
A urobili sme to čo najopatrnejšie,
najúctivejšie a najláskavejšie, ako to šlo.
Zo začiatku boli všetci prekvapení, no tak to býva.
Nakoniec zmenili názor. Videli, že sme šťastné,
a som rada, že sme to vedeli.
Ako dlho ste zobratí vy?
Už 11 rokov.
Ja rozhodne nemám taký príbeh ako vy.
Neurobila si toto?
Nie. Manžela som stretla, keď sme boli deti.
Než sme začali randiť, kamarátili sme sa...
- Páni. - ...viac než 12 rokov.
Ako sa z priateľov stalo... Ako ste to vedeli?
Obaja sme boli po rozchode
a navzájom sa kvôli tomu
utešovali.
Raz sme boli na večeri a on povedal: „Asi máme rande.“
- A ja že: „Máme?“ - Bože.
„Asi áno. Máme rande?“ A tak sa to začalo.
Nemusel a vlastne si ani nevypýtal povolenie.
Jedného dňa k nám prišiel a povedal:
„Len aby ste vedeli, požiadam ju o ruku.“
A ja na to: „Áno!“
Páči sa mi, že sa nepýtal,
- len to s rešpektom oznámil. - Áno. Dal vám to vedieť.
Ja som sa opýtala jej rodičov.
Pohovorili sme si, prišla som domov a mala som vymyslený plán.
Nemohla som sa dočkať.
Prišla som k šuplíku, vzala prstienok a otočila sa.
Spýtala sa, či si dám kávu, a len čo sa vrátila, bola som tam.
Jednoducho som už nedokázala čakať ani sekundu.
Nepožiadal vás váš manžel asi miliónkrát,
- kým ste súhlasili? - 49-krát?
Nie, iba tri.
- Iba tri. - Dobre. Iba tri.
Stretli sme sa na právnickej fakulte. Bol ako prírodný živel.
Po promóciách ma požiadal o ruku.
Povedala som, že ešte nie som pripravená.
Po roku ma požiadal znovu.
Bol späť v Arkansase a kandidoval do kongresu.
Pracovala som v štábe na obžalobe Richarda Nixona...
Dobre. Rýchlovka.
- Veľa sa toho dialo. - Maličkosti.
A povedala som nech počkáme.
Presťahovala som sa do Arkansasu a učila som na právnickej fakulte.
Na konci semestra
som sa rozhodla, že si vyrazím na výlet
a zistím, či to skutočne chcem.
Viezol ma na letisko a prechádzali sme okolo malého domčeka.
A len tak medzi rečou som povedala, aký je pekný.
To bolo všetko.
Vrátila som sa, vyzdvihol ma
- a vraví: „Kúpil som ten pekný domček.“ - Bože.
- „Teraz si ma musíš vziať.“ - Bože, áno.
A stalo sa.
- Kúpil posteľnú bielizeň, posteľ... - Fíha.
- ...gauč... - Dobrá práca.
...a aj nejaké hrnce a panvice.
A tak sme sa vzali v tom dome.
- Tam? - Áno, v tom domčeku.
Každý má iný príbeh o láske a o tom, ako sa naučil milovať
a ako sa o ňu delí a nebojí sa jej.
Je dôležité, aby sa ľudia cítili dobre pri tom,
že človek miluje a je milovaný.
- Byť milovaný... - Áno.
...môže byť ťažšie.
- Správne. - Rozhodne.
Zhodli sme sa, že najdôležitejšia je komunikácia.
Áno. Dnes komunikujeme cez Jengu.
- Som pripravená. - Dobre.
Počkať, je to iný typ Jengy?
- Áno. - Pre páry.
- Pre... - Čo?
Bože, to je tlak.
„O čom nemáš ani páru?“
Veľmi sa trápim pri varení.
Idem podľa receptu a prvý bod je:
„Mrkvu naslížikujte.“
Veď už na prvý bod potrebujem slovník a Google.
Nie, iba jednou rukou.
K tomuto budeme mať čo povedať.
„Aké zlozvyky ostatných vás hnevajú?“
Moja obľúbená téma!
Čakám na ňu celý život!
- Ideš, dievča! - Ideme na to.
Môj najneobľúbenejší zlozvyk je skákanie do reči.
Pracujem na tom.
- Robí to aj môj muž. - Ako to riešiš?
Hovoríte... Skočila som ti do reči, aby som sa opýtala.
No hovoríte o tom?
Toleruješ, že ti skáče do reči?
- Hovoríme o tom. - Dobre.
A už to robí oveľa menej.
- Áno. - Aj ty.
A každý večer sa podelíme o to, na čo myslíme,
lebo nechceme ísť spať nahnevaní
a už vôbec nie rozčúlení.
- Vyjasniť si to vždy večer. - Áno.
Nie je to ľahké.
Nie, ale...
Vyberiem si, kto odpovie.
Abby, aká je tvoja obľúbená chyba?
Moje prvé manželstvo.
So všetkou úctou k mojej ex.
Hovorím to s láskou.
Niekedy musíme zistiť, čo chceme.
A prídeme na to iba tak,
že pochopíme, že máme to, čo nechceme.
Správne.
- Pozriem sa... - Zase používaš dve ruky...
Mazel tov!
Dnes sme sa tu zišli osláviť lásku.
Výročie je iba dátum v kalendári.
No som za teba vďačná každučký deň a ľúbim ťa.
Myslela som, že už nebudem milovať, a dokázal si mi, že som sa mýlila.
Tak veľmi som sa mýlila.
A teraz môžete pobozkať nevestu.
Čo je dôležitejšie než láska?
Ako ju ľudia definujú, získajú a strácajú.
Je podstatou každej ľudskej skúsenosti.
A pre mnohých je manželstvo vrcholným prejavom
viery v lásku.
Zájdem za reverendkou,
ktorá hrdo a s radosťou oddáva páry s rôznymi životnými príbehmi.
Bože, tak sa z tohto teším. Čítala som o vás...
REVERENDKA SOBÁŠIACA
- Aj ja o vás. - Pár vecí.
Zopár vecí.
- Neverte všetkému. - Neverím, nebojte sa.
Ako ste sa rozhodli, že dokážete pomáhať ľuďom?
Hovoriť o manželstve.
Určite viete, že je to náročná téma.
- No... - A, áno.
- Prinášate lásku a nádej... - Áno.
- ...do vzťahov. - Správne.
Ako queer, žena, černoška a ostatné nálepky,
som bola na okraji spoločnosti.
- Mojou náukou je... - Áno.
...hlavne pohostinnosť.
Pri svojom stole mám miesto pre vás všetkých.
A to sa veľmi dobre prenáša do manželstiev. Takže...
Boli ste vychovávaná v prívetivej a radostnej cirkvi?
Nie! Vyrástla som v letničnom hnutí,
veľmi charazmatickom a proti všetkému, kým som.
Tak počkať.
Chcete mi povedať, že Boh je láska, no nemiluje ma?
Tak počkať. Vydržte.
- Som zmätená. - „Chcete Boha zaškatuľkovať...“
- Veru. - „...a mňa vynechať?“
A mňa vynechať? Kde to robia?
Ak je Boh taký veľký, ako o ňom hovoríme,
nie je zo mňa zmätený alebo prekvapený v nebi a ani nikde inde, kde je.
Na bohosloveckej škole
som chcela čeliť tomuto príbehu.
- Vedeli ste o tom. - Guráž mám už istú dobu.
Takže, áno. Išlo o skutočnú lásku
a myslím, že to bolo podstatné.
Keď hovoríme o srdciach rebeliek,
tvárime sa, že vždy rebelujete proti niečomu,
no niekedy
sa rebelské srdce potrebuje iba zhlboka nadýchnuť a upokojiť.
Zistiť, ako sa skutočne cíti a potom sa pohnúť ďalej.
- A už nie ste vydatá. - Už nie.
Máme veľmi podobné príbehy.
Rozhodovala som sa, či v manželstve ostať alebo nie.
A potom som sa dostala do bodu,
kedy mi to vadilo.
Nebolo mi dobre, preto som sa rozhodla odísť.
Vaše manželstvo je na očiach verejnosti
už od začiatku.
Vraj si žiadalo najviac guráže...
- Áno. - ...ostať v ňom.
Nemusí to byť správne pre každého.
Chcela som povedať, že u mňa si žiadalo najviac guráže odísť.
Rozhodne.
A čo sa týka toho rozhodnutia... Ako ste s manželom dokázali ostať?
Viete, je to neuveriteľne osobné.
S pomocou poradne a dobrých kamarátov
som sa musela rozhodnúť, čo je pre mňa správne.
Nikto iný v tom manželstve nebol.
Nikto iný. A svet tvrdil, že vie, čo mám urobiť.
Ale do manželstva druhých iní nevidia, a už vôbec nie
- do ich sŕdc a myslí. - To... Áno.
Každý na to musí prísť sám.
A cesta k tomu rozhodnutiu je mučivá.
- Áno, tá časť. - Je nesmierne bolestivá.
Prešla som si zvláštnymi úvahami,
sklamaním, znechutením, hnevom. A keď som sa rozhodla, cítila som pokoj.
Rozhodli by ste sa rovnako, ak by ste neboli na očiach verejnosti?
Určite áno. To rozhodnutie súviselo s tým, kým som.
- Dobre. - Áno.
- Ide o to, kým som ja... - Áno.
...a kým je on.
Brala som to tak, že je v podstate naozaj dobrý človek.
Milujúci, starajúci sa,
- pozorný človek. Milujem ho celým srdcom. - Áno.
A ak by ste neboli na očiach verejnosti,
- myslíte, že by vám to povedal? - Nie.
Veľmi sa hanbil a bol kvôli tomu zahanbený.
Zaslúžime si podľa vás dozvedieť sa to?
Myslím, že to je jedna z odvekých otázok.
- Však? - Za istých okolností
je povedať to horšie, než zatajiť.
S tým súhlasím.
A tajomstvá niekedy musia byť odhalené
a niekedy nie.
Ak niekto nevie, že ste mu ublížili,
ublížite mu viac...
- Keď to poviete. - ...keď to poviete?
Preto je dobre prežitý život ťažký.
Musíte sa pýtať takéto zložité otázky.
Nemôžete len tak kĺzať po povrchu.
Áno.
MILUJ MA
MILUJEM ŤA CELÝM SRDCOM
Manželstvo je, dúfajme, spoločná cesta,
na ktorej zdieľate lásku, tvoríte ju a spoločne sa smejete.
No pre mnohých v USA a aj inde vo svete
je manželstvo obmedzujúce, ponižujúce a nebezpečné.
Prinútili ma vydať sa v 19. rokoch.
Dali ma manželovi ako niečo, čo môže vlastniť.
Ako majetok.
Vyrástla som tu, v Brooklyne, v najortodoxnejšej židovskej komunite,
v ktorej rodičia deťom väčšinou zariadia manželstvo...
ZAKLADATEĽKA, KONEČNE VOĽNÁ
...cez dohadzovačku.
Keď ste vedeli, že vás vydajú,
boli ste s tým zmierená, lebo sa to dialo všetkým, koho ste poznali,
alebo ste už vtedy mali pocit, že to nie je v poriadku?
Nielenže som s tým bola zmierená, ale tešila som sa.
Nevedela som, že je to nútené manželstvo.
S úsmevom od ucha k uchu som kráčala k oltáru,
no v skutočnosti som kráčala do strašnej pasce.
Pochopila som to až vtedy, keď som sa v nej ocitla.
Týždeň po svadbe sa veci zhoršili.
Vtedy môj bývalý muž úplne vybuchol
a prerazil päsťou stenu.
O pár dní neskôr sa mi prvýkrát vyhrážal, že ma zabije.
Pomysleli ste si, že musíte byť lepšia?
Že vy ste zodpovedná za to,
aby bol menej násilný?
Na sto percent.
Keď som si uvedomila, že mi nikto nepomôže ujsť,
začala som si na to šetriť.
Nebolo to ľahké,
pretože mi manžel nedovoľoval žiadne súkromie.
Prezeral všetky moje osobné veci.
Peniaze som si dokázala ukryť iba v škatuli od cereálií
v špajze.
Dostať sa od neho mi trvalo 15 rokov.
A prišla som o celú svoju rodinu.
Za moju odvahu ujsť ma potrestali tým, že sa mi vyhýbajú.
Všetku tú bolesť ste premenili na poslanie.
Mám na sebe svadobné šaty a je to iné, než keď som sa vydávala prvýkrát.
Tentokrát nie som nútená podriadiť sa.
Stojím tu ako tá, ktorá to zažila a chce proti tomu bojovať.
Pripravené protestovať proti detským a núteným manželstvám v Massachusetts?
Tak do šiat!
Založila som Unchained At Last – Konečne voľná, pretože keď som unikla
z núteného manželstva, bola som sama.
Chcela som pomôcť iným v rovnakej situácii.
Dobre, choďte ako v reťaziach!
Áno!
Ľudia si spájajú svadobné šaty so šťastím a romantikou.
Tieto šaty sú iné, pretože symbolizujú vzburu.
MANŽELSTVÁ DETÍ SÚ LEGÁLNE V 44 ŠTÁTOCH USA
MALOLETÉ NEMÔŽU PODAŤ O ROZVOD.
V Konečne voľná sme pochopili,
že naše protestujúce-obete pochádzajú z každej komunity.
Veľmi málo Američanov vie, že ide o problém.
- Lebo si myslia... - Áno.
domýšľajú si, že tento problém je niekde inde.
- Áno. - Ale nie.
- Je to problém... - Áno.
- ...ktorý sa deje tu. - Správne.
Som obyvateľka Massachusetts
a som obeťou detského manželstva. Keď som mala 14,
začal ma zneužívať rodinný priateľ.
Keď som mala 16, otehotnela som.
Rodičia ma vzali na radnicu
a ani nie za desať minút za mňa podpísali papiere.
Cestou domov mi v secondhande kúpili šaty
a vydali ma v obývačke u starých rodičov.
Je čas ukončiť to.
Začali sme v roku 2015.
Chceli sme presadiť jednoduchý, rozumný zákon,
ktorý nikomu neubližuje, nič nestojí a ukončí porušovanie ľudských práv.
Mysleli sme, že nás zákonodarci objímu, tľapneme si a okamžite ho prijmú.
No nebolo to tak.
Ani zďaleka, ako iste viete.
Napísala som veľa listov mnohým štátnym zákonodarcom
v mnohých štátoch v krajine.
A veľa vecí, o ktorých ste si mysleli, že ich nebude treba opísať.
Pred Fraidy boli také manželstvá legálne v každom štáte.
Už ostáva len 44. Áno.
Je vzácne, keď na niekoho môžeš ukázať a povedať: „Vy ste to dokázali.“
A vy ste to dokázali.
Čo chceme?
Ukončiť manželstvá detí!
Kedy to chceme?
Teraz!
Medzi mladou ženou, akou je Fraidy,
zapálenou aktivistkou za ukončenie manželstiev detí, a niekým,
ako je Gloria Steinemová, je súvislosť.
Svoju osobnú skúsenosť využila v aktivizme.
Niektoré z nás zažili potrat. A ja.
POCHOD „TERAZ“ MAREC 1986
Z mnohých dôvodov sme si museli vybrať medzi životom niekoho iného
a naším vlastným.
Začala ako novinárka.
V Ms. Magazine si zastávala ženské právo na rovnaký príjem...
PREKONÁME TO
...zamestnanie a právo žien byť, či nebyť vydatá.
Vymykala sa predstavám o ženskosti z 50. rokov 20. storočia
a vybrala si svoju vlastnú, nezávislú cestu.
Pukance jem iba v kine.
Film si bez pukancov neužiješ.
Čistá pravda.
- Užite si film. - Ďakujeme.
Keď si hľadala vzory,
vzhliadala si k niekomu
z kultúry či filmov?
AUTORKA, FEMINISTKA
Určite Raňajky u Tiffanyho.
„RAŇAJKY U TIFFANYHO“
Vtedy som prvýkrát uvidela
nezávislú a sexi ženu.
Taxi!
Bola to prvá postava, ktorá mohla byť sexi a bez manžela.
To by som nedokázal.
Je to ľahké.
Roly iných žien, napríklad Elizabeth Taylorovej v Butterfield 8
alebo Bette Davisovej...
Áno, vždy boli zatratené.
- Zatratené. - Áno.
Akoby vraveli: „Tu je poučenie.
Chodíš von, zabávaš sa, máš vzťahy,
si sexi a zaplatíš za to.“
Katherine Hepburnová väčšinou hrala...
Zbožňovala som jej nezávislosť.
Často hrala kariéristku, novinárku a právničku.
- Vzrušujúce. - Áno. Nikdy ju nezrazili na kolená.
Nie.
Okrem tej scény, keď si vzala Spencera Tracyho.
Márnosť, slečna Hardingová, mali ste nehodu?
Hanbite sa, Alma. Tak sa o manželstve nehovorí.
Je na ňu nahnevaný, lebo si myslel, že po svadbe
nebude taká ambiciózna.
Snaží sa pripraviť mu raňajky.
A nevie rozbiť vajíčko.
A nevie ani uvariť kávu.
Je trochu iná.
Presne. Nevieš uvariť kávu? Nevadí.
V 50. rokoch sme si mysleli, že si vezmeme toho, kým chceme byť.
Lebo my sme tou osobou byť nemohli.
Dúfam, že si to nezažila.
Ani za mojich čias ženy neboli úplne nezávislé,
ale nebolo to také zlé, ako tvoja skúsenosť z 50. rokov.
- V tej dobe si žila život svojho muža... - Áno.
A preto manželstvo pripomínalo smrť.
A aby som doňho nespadla, musela som odísť veľmi ďaleko.
Preto som odišla do Indie.
Nevedela som, proti čomu presne sa búrim,
no vedela som, že ak si vyberiem tradičnú voľbu,
bude moja posledná.
Myslím, že som zažila pár malých manželstiev.
Vzťahov, ktoré pre mňa veľa znamenali,
ale boli len dočasné.
Však? No stále sme priatelia.
Ak ste sa naozaj milovali, neprestanete to cítiť.
- Láska nikdy nekončí. - Áno.
Milujeme sa aj po 54 rokoch.
Naša láska stále rastie, dokonca aj teraz.
Láska je cesta. Čím ste ďalej, tým viac vecí objavíte.
Začnete vidieť, že je rozkošnejšia...
Zbožňujem, keď pre mňa píšeš piesne. Funguje nám to. Áno.
Po tomto si ťa chcem znovu vziať.
- Zožeň ďalší prsteň. - Nie.
Dnes si vyrobíme prsteň na pravú ruku.
Na ľavú ruku sa tradične dáva obrúčka,
zásnubný prsteň, či ten, ktorý vraví „som zadaná“.
ŠPERKÁRKA, SOCHÁRKA
V 20. rokoch 20. storočia
začali pracujúce ženy nosiť prsteň na pravej ruke.
Signalizovalo to nezávislosť.
Máme tu skupinku najúžasnejších, najsilnejších,
nezávislých a pracujúcich žien, aké poznám.
- Tak si vyrobme prstienky. - Neverím tomu.
- Teším sa. - Áno, aj ja, veľmi.
Pripravili sme vzorky, rôzne štýly.
Páni. Krásny.
Žena vie, čo chce.
S takými rukami...
- Naozaj. - Viem.
Ja mám malé prsty. Veľký prsteň by nevyzeral dobre.
Správna hrúbka. Pekné.
Začnime.
- Kúsok vosku, šperkárska pílka. - Dobre.
Super, že nám tak veríte.
Áno.
- Dobre. - Podrž ten kúsok vosku.
Mám to. To je super.
- Držte to rovno. Takto. - Takto?
Prvá ženská doktorka v USA, Elizabeth Blackwellová,
si tu so svojou sestrou Emily otvorila prvú nemocnicu.
Bola to prvá nemocnica, ktorú viedli ženy
pre iné ženy, a na ich školenie za doktorky a sestričky.
Bolo to kontroverzné.
- Však? Nevyhrážali sa im... - Áno.
- ...nepriateľstvom? Správne. - Áno.
Mnoho mužov v susedstve im neverilo.
Pre Elizabeth Blackwellovú bolo naozaj ťažké
stať sa kvalifikovanou doktorkou.
Na lekársku fakultu ju prijali zo žartu,
no vydržala a stala sa prvou ženou v Amerike
s lekárskym titulom.
A potom sa tu so sestrou Emily
postarali o nespočetné množstvo žien a detí.
Takže na počesť sestier Blackwellových, ktoré...
Ani jedna sa nevydala. Tvrdo pracujúce ženy.
Preto si vyrábame prstene na pravý prstenník.
Je to ťažké.
Ktorá bude prvá?
- Mama či dcéra? - Nesúťažme.
Takmer hotovo.
Bude super nosiť ho na pravom prstenníku.
Páči sa mi.
- Je krásny, hladký a okrúhly... - Áno.
...a, teda, je úžasný.
- Je precízny. Páči sa mi. - Však? Vďaka.
Toto bude asi môj najobľúbenejší výtvor.
Skvelé.
Na našej obrúčke
máme vygravírovanú loď, na ktorej sme sa stretli,
a slimáka, pretože som váhala a otáľala.
No on to prečkal a neodišiel.
Pre mňa je najprekvapivejšie, ako krásne nám to vyšlo.
Neviem, čo by som si na tomto svete počal bez teba. Naozaj neviem.
Tá predstava ma desí.
Som vdova.
A zistila som krásnu vec – môžem milovať niekoho ďalšieho
a stále mať v srdci miesto pre svojho prvého manžela
aj nového partnera.
Keď som sa tomu otvorila a mohlo sa to stať,
bolo to úžasné zistenie.
Mnoho ľudí, ktorí neovdoveli,
nedokážu pochopiť, ako sa vdovy dokážu posunúť ďalej.
Celkom dobré!
„TÁBOR VDOVA“ JE PROGRAM, KDE SA MÔŽU OVDOVENÉ OSOBY LIEČIŤ
A NÁJSŤ NOVÉ PRIATEĽSTVÁ
Pekný pokus!
Ako ste sa posunuli od šoku a žiaľu
k tomu, že s tým, čo ste zažili, môžete niečo urobiť
a pomôcť tým iným?
S táborom som začala,
aby ľudia ľahšie našli iných v rovnakej situácii.
ZAKLADATEĽKA TÁBORA VDOVA
Mala som 35 rokov a šesť detí. Ako som mala žiť?
Začala som premýšľať:
Mám sa opýtať iných vdov?
Ako ich nájdem?
Pýtala som sa:
„Poznáte nejaké vdovy? Pozná niekto vdovy?“
A potom som sa opýtala:
„Čo ste urobili s ich topánkami? Ako dlho ste nosili obrúčku?
Spíte na svojej strane postele, jeho strane, či v strede?“
Nakoniec sa sformovala komunita. A chcela som, aby ju získali aj iní.
Jediná horšia vec, než byť vdova,
je byť osamelá vdova.
Smejeme sa. Plačeme. Môžeme byť také, aké skutočne sme.
Nemusíme si nič vysvetľovať.
Ak sa rozprávame, zabávame a niekto začne plakať, nič sa nedeje.
Normálka.
Normálka. O nič nejde.
Pokračujte v práci.
Každý vám chce niečo dať.
A vy to ochotne prijmete, pretože viete, že po čase
budete môcť dávať aj vy.
Dobre, Marquelle, traf ich!
Pozrime sa!
Pri športoch som dosť súťaživá.
Ja som iba vtedy, keď mám na to dôvod, ale...
Musíme poraziť tím jej mamy.
Dobre, Chelsea!
Ideš!
Rovno do žľabu, dámy a páni.
Áno!
- Počkať, to je mama? - Myslím...
Čože?
To bolo pôsobivé.
Myslím, že by sme mali skončiť, kým vyhrávame.
Ako sa voláte?
- Sophia. Teší ma. - Aj mňa, Sophia.
Po smrti manžela zistila, že je tehotná.
Mala som 31 rokov a môj muž 33.
Umrel nečakane, na infarkt.
Dozvedela som sa o Michellinej organizácii.
Je fajn, keď si to niekto zažil na vlastnej koži
a bol vo vašej situácii.
Áno, to určite. Koľko rokov má vaše dieťa teraz?
- Má rok a pol... - Bože.
- ...a je zdravá a šťastná. - Rozkošné.
Musím ju naháňať.
Život vám vie pod nohy hodiť polená.
A keď hovoríme o ženách s gurážou,
ide o to, že sa vedia prispôsobiť životu, ktorý im nevyšiel podľa predstáv.
Áno, áno. Keď vás život skúša.
Mala som šťastie a dostala som sa do tábora v roku 2015.
Prvýkrát.
OVDOVELA V 39 ROKOCH
Sedem-osem mesiacov po smrti Lynn. Vďakabohu.
Hovorila som s mnohými staršími LGBT ľuďmi,
ktorí nemohli prezradiť, že prišli o partnera, svoju obľúbenú osobu.
Prináša to ďalšiu vlnu smútku nad rámec.
- Keď žijete istým spôsobom... - Áno.
...nezmeníte sa len preto, že na vás zákon neplatí.
S Lynn nás osočovali už od začiatku.
Mohli sme sa držať za ruky iba na pár miestach.
Teraz, keď žena povie „moja žena“, zatvárim sa... Chápete? Môže to povedať?
Stále cítim strach a potrebu chrániť.
Stalo sa to veľmi rýchlo.
- Bol to dlhý boj... - Bola to dlhá cesta a potom...
- Áno, a potom... - Áno.
- ...sa toho zrazu veľa udialo. - Rýchly pokrok.
Keď som priznala svoju orientáciu, pripravoval sa Zákon o ochrane manželstva.
Bola som dobrá, imigrantská, katolícka školáčka, ktorá dodržiava zákony, viete?
Ak to tvrdí vláda,
čítajú to moji rodičia a aj ostatní,
tak to tak musí byť.
Viete, čo myslím?
Počas celého svojho života až do veľmi neskorého veku,
v porovnaní s tebou či s tebou,
to všetci vedeli, ale neuznávali.
Moja dcéra však bola oveľa progresívnejšia
a veľmi ma to ovplyvnilo.
Bolo pre mňa veľmi ťažké, keď som v roku 2008 viedla maminu kampaň,
a ona podporovala občianske zväzky, ale nie manželstvo.
Často sa ma pýtali, či s mamou nesúhlasím.
A ja na to: „Áno, v istých veciach.“ „Poviete nám o nich?“
Povedala som, že nie,
lebo som ju nechcela podkopávať.
No nevedela som sa ani pozrieť do zrkadla
a povedať, že nemáme nezhody,
lebo sme ich mali, a v tej dobe boli dosť veľké.
Musím sa priznať, že som sa nezamýšľala nad manželstvom asi tak do dvadsiatky,
keď sa začali brať kamaráti.
A veľmi ma hnevalo,
- že niektorí z nich sa... - Áno.
...vziať nemohli.
Povolené manželstvo je veľmi dôležité.
Pri vybavovačkách som musela povedať:
„Som jej partnerka. Nie sestra, sesternica ani mama.“
Ja som bola tá zodpovedná a bola som poctená.
Potvrdilo to náš vzťah.
Rozhodla som o tom, že ju spopolnia.
Bolo mi cťou, aj keď to bolo zdrvujúce, ale...
Pre mňa bola poslednou partnerkou...
Dožila som sa až toho „kým nás smrť nerozdelí“.
Aj to patrí k nášmu ľúbostnému príbehu.
- Skvelý spôsob, ako to opísať. - Však?
Stále máme spoločné spomienky.
- Prevracia očami. - Patrí to k príbehu.
- Krásne. - Áno.
Na svadobnej pozvánke sme mali citát.
„Jediná láska, ktorú si zachováš, je tá, ktorú rozdáš.“
Budeš si ju vážiť len vtedy, keď ju rozdáš
a sama ju prežiješ.
Milovať niekedy znamená bojovať za danú osobu.
Bojovať za uznanie vašej lásky.
V dnešnom svete je oveľa viac priestoru pre rebelské srdcia.
Chcem pozdvihnúť fakt, že ja a aj desiatky miliónov ďalších
sa pohli míľovými krokmi v oblasti hnutia za manželstvá rovnakého pohlavia.
Rozhodne.
Stretávate sa s pármi, ktoré hľadali vašu pomoc
a vaše rady,
a podporujú vaše rozhodnutie?
Pri spoznávaní párov sa nestávam iba súčasťou ich príbehu,
ale aj ich rodiny.
Milostivý Bože,
ďakujeme ti za ruky, ktoré držím.
Ruben a Ari sú queer pár z predmestia L.A.
Tamojšia komunita je konzervatívna
a ich rodina nepodporovala tento zväzok.
Doslova ich vykopli.
Prechádzajú z jedného gauča na druhý.
Prišli za mnou s otázkou, či ich oddám.
Ani som nezaváhala.
A oni na to: „Nikto nepríde, takže budeme iba traja.“
A ja na to: „Nie, nebudeme. Táto svadba bude môj svadobný dar.“
Na internet som zavesila:
„Hľadám queer fotografa a pekné miesto.“ Nič viac.
A nakoniec tento pár získal účesy, svadobnú plánovačku, tortu
a všetko ostatné. A zadarmo.
Fíha.
Áno!
- Áno. - Jéj!
Ahoj, princesa. Čože?
Nádhera.
Ruben odpadne.
Vždy som bol Ruben,
no až do puberty som nevedel, čo to znamená.
Ari som stretol, keď som bol dievča, a ona ma prijala s otvorenou náručou.
Nezaujímalo ju, či som muž, žena alebo ktokoľvek.
Milovala ma za to, kto som.
Akoby som sa vznášala v oblakoch.
Vraví sa, že zlatá rybka je taká veľká ako jej okolie.
Ak ju dáte do malej nádobky, nenarastie.
Ari a Rubena sa nám podarilo hodiť do obrovského oceána,
kde môžu rásť.
„Drahí, queer prítomní, dnes sme sa tu zišli,
aby sme oslávili sviatosť manželstva Rubena a Ariadny.“
Komunita sa spojila a vytvorila im vysnívanú svadbu,
ktorú si podľa seba nezaslúžili.
- Z cudzích ľudí sa stala rodina. - Páni.
Rodina, ktorú si vybrali.
- Rodina, ktorú si vybrali. - Krásne povedané.
Poďte bližšie.
Ari, zažili sme toho veľa. A aj cez to všetko ťa milujem.
V tých najkrajších aj dobrých chvíľach, rovnako ako v najhorších.
Chcem pri tebe stáť navždy.
Ruben, život je šialene ťažký. No bez teba by bol ešte ťažší.
Si moja spriaznená duša. Čo viac povedať?
Som pripravená vziať si ťa.
Mám si švihnúť, ha?
Z moci, ktorú mi udelil štát Kalifornia,
vás vyhlasujem za manžela a manželku. Môžete pobozkať nevestu.
Počas objavovania rebelských sŕdc
sme stretli neobyčajné ženy.
Moje rozhodnutie nemusí byť to, ktoré urobíš ty,
ani Gloria, reverendka Whittney, či Abby,
no na to, aby sme sa správne rozhodli,
potrebujeme podporu spoločnosti
a aj duševnú silu.
Každá žena prináša do sveta lásku.
Vytvára viac lásky pre seba a svoju rodinu.
Po bolestivej strate si musí niekedy znovu pripomenúť,
čo pre ňu láska znamená.
To všetko mi dodáva veľkú nádej,
že je na svete plno lásky, ktorú treba pestovať
a zdieľať s ostatnými.
Mami, nikdy nezabudnem,
ako na jednej udalosti ktosi povedal: „Viete, milovala som a bola som milovaná.
- A to ostatné je druhoradé.“ - Presne.
Pamätám si to a neustále na to myslím.
Aj ja.
Ty si Váhy a ja Panna. Nemali by sme si byť súdení.
Doslova prepisujeme hviezdne znamenia.
Neverím, že s tebou môžem žiť.
- Každý deň. - Náš najväčší zázrak.
- Áno. - Aj keď to je drina,
šalieme zo seba
- a tak normálne. - Totálne šalieme.
Taký je dlhodobý záväzok.
- Môžeš ma pobozkať. - Tak...
Hotovo? Páni. Pekné.
Môžeme vstať?
Nie, ostaň a ja pôjdem domov.
Nechajte si ho tu.
Preklad titulkov: Jessica Mona Youssefová