Ne smem se nagibati k tebi.
-To so poročni zvonovi. -Ja.
Prav.
-Lahko? -Ja.
Zakon je čudovit. Zakon je muka.
Nekako se zliješ z drugim človekom.
Ni vedno lahko. Toda ta zaveza drugemu pomeni, da se ne vdaš.
Ljubiti in biti ljubljen je ena najtežjih, najpogumnejših,
najobčutljivejših človeških izkušenj.
"Ljubiti" je glagol, torej je to nenehno potovanje.
To je stalno dejanje poguma
in ponekod za nekatere ženske kljubovanje.
Del tega poguma je, da se naučiš ljubiti, kot se ti zdi prav.
Del boja, s katerim se ženske srečujejo že od nekdaj,
je, da bi imele svobodo oziroma da bi samostojno odločale
o tem, kaj je dobro zanje.
Rada bi raziskala odnose v vsej njihovi zapletenosti
in našla ljudi, ki so tlakovali svojo pot v ljubezni.
-Kaj hočemo? -Konec otroških porok.
Res je bilo "dokler naju smrt ne loči".
Bravo, Chelsea!
Mazel tov!
POGUMNE ŽENSKE SO UPORNICE
Ej, ej, dajmo, damo. Seksi.
Ljubezen je, ko se počutiš popolnoma udobno v svoji koži
ob človeku, s katerim si.
Ljubezen je, da hočeš biti ves čas z nekom,
ne glede na to, kaj delaš. In vsak dan je bolje.
To je zelo lepo.
Zdita se mi, in vem, da zveni klišejsko, rojeni druga za drugo.
OLIMPIJSKA PRVAKINJA V NOGOMETU
-Spoznali sta se na shodu knjižničarjev? -Zelo seksi.
Rada imam knjižnice in knjižničarje.
PISATELJICA IN AKTIVISTKA
-Zato je krasna iztočnica za pogovor. -Ja.
Že desetletja sem Abbyjina občudovalka.
Abby Wambach je ena najboljših nogometašic
vseh časov. Moških in žensk.
-Ja. -Po vsem svetu.
Navdušeni sva, zato govoriva druga čez drugo.
Glennon Doyle je urejala blog krščanskih mam…
-Prva stvar je… -Pisateljica je, podkasterka.
Nekdo, ki je na tekočem z dogajanjem po svetu.
Ustvarili sta čudovit zakon. Prav gotovo sta upornici.
Veliko sta tvegali, da sta uresničili svojo ljubezen.
Težko sta si ustvarili skupno življenje. Uspelo jima je.
Bila sem v nesrečnem zakonu z dobrim človekom.
Bila sem na srečanju, ko je vstopila.
Vstala sem in razširila roke.
Dojela sem, da me vsi gledajo, zato sem se priklonila. Upala sem,
da me bo imela za čudaško pisateljico,
ki se priklanja ljudem.
-Se je priklonila nazaj? -Samo ona je vstala.
Bila je na drugi strani sobe. Tam je bila miza,
-zato sem se ob njej prerinila vse do tam. -Čudno je bilo.
Zelo čudno. Zelo sem se potila.
Dojela pa sem, da sem se prvič v življenju zaljubila.
Grozno je bilo, ker sem bila poročena in sem imela tri otroke.
Bila sem verna in moja kariera je bila tesno povezana z vero.
Ves čas so mi govorili:
"Lahko se spustiš v to, ampak potem bo tvoje kariere konec."
Pomislila sem,
da sem prišla do razpotja, ko se moram odločiti,
ali bom prvič v življenju poslušala sebe,
ne pa naredila to, kar se od mene pričakuje.
Nekega dne se je hči pripravljala za šolo
in pomislila sem: V zakonu vztrajam zaradi nje.
Pa bi ji želela tak zakon?
In če nočem takega zakona za hčer,
zakaj ji dajem slab vzor in se imam za dobro mamo?
Odločili sva se, da greva v to.
Pri tem sva bili previdni, spoštljivi in ljubeči, kolikor je bilo mogoče.
Na začetku so vsi znoreli, taki smo pač ljudje.
A so se pomirili, ker so videli, da sva srečni. Vesela sem, da sva vedeli.
-Kako dolgo ste poročeni? -Enajst let.
Moja zgodba gotovo ni taka kot vajina.
Niste naredili tega?
Ne, z možem se poznava od otroštva.
Prijatelja sva bila več kot 12 let.
Preden sva začela hoditi.
-Kako je prijateljstvo… Kako sta vedela? -Oba sva končala svojo zvezo.
Tolažila sva se zaradi razdrte zveze.
Nekoč je pri večerji rekel: "Mislim, da sva na zmenku."
-Jaz pa: "Res?" -O bog.
"Mogoče pa sva." Tako se je začelo.
Ni naju vprašal za dovoljenje, pa tudi ni bilo treba,
samo nekega dne je rekel:
"Rad bi, da vesta, da jo bom zasnubil."
-Pomislila sem: "To!" -Všeč mi je,
-da je spoštljivo opozoril. -Ja.
Njene starše sem prosila.
Govorila sem z njimi, šla domov in naredila načrt.
Pa nisem mogla čakati. Iz predala za nogavice sem vzela prstan…
Ona pa: "Boš kavo?" Ko se je vrnila, sem ji rekla,
da ne morem čakati niti trenutka več.
Vas ni mož zasnubil stokrat,
-preden ste privolili? -49-krat?
-Samo trikrat. -Prav, samo trikrat.
Spoznala sva se med študijem prava. Bil je zelo odločen.
Ko sva diplomirala, me je zasnubil.
Rekla sem, da še nisem pripravljena na poroko.
Čez eno leto me je spet zasnubil.
Vrnil se je v Arkansas zaradi kandidature za kongres.
Sodelovala sem pri odpoklicu Richarda Nixona.
-Veliko se nama je dogajalo. -Nič takega.
Zato sem rekla: "Počakajva še malo."
Preselila sem se v Arkansas, kjer sem poučevala na pravni fakulteti.
Ob koncu semestra sem rekla, da bom odpotovala in preverila,
ali sem res predana temu.
Peljal me je na letališče. Mimo neke majhne hiše.
Med klepetom sem pripomnila, da je hiška res lepa.
Samo to sem rekla. Ko je prišel pome,
-je rekel, da je kupil tisto hišo. -O bog.
-"Zdaj se moraš poročiti z mano." -O bog. Ja.
In sem se.
Kupil je rjuhe in posteljo.
-Pa kavč. -Bravo.
Kupil je lonce. Poročila sva se v hiši.
-V hiši? -Ja, v hišici.
Vsaka ljubezenska zgodba je drugačna. In to, kako se naučiš ljubiti,
kako deliš ljubezen in kako se je ne bojiš.
Pomembno je, da se človek počuti prijetno
in samozavestno v tem, da ljubi in je ljubljen.
Kajti včasih je teže biti ljubljen kot ljubiti.
-Tako je. -Vsekakor.
Meniva, da je v zvezi najpomembnejša komunikacija.
Ja. Danes bo to skozi džengo.
-Pripravljena sem. -Je to drugačna dženga?
-Dženga odnosov. -Kaj?
Živčna vojna.
"O čem nimate pojma?"
Kuhanje se mi zdi zahtevno.
Samo sledim navodilom. Prvo navodilo pa je:
"Poširajte jajce."
Saj že pri prvem navodilu potrebujem slovar ali Google.
Ne smeš z dvema rokama.
To je dobra tema.
"Katere slabe navade drugih vas spravljajo ob pamet?"
Moja najljubša tema. Vse življenje čakam nanjo.
-Začni! -Pa dajmo.
-Najmanj mi je všeč prekinjanje. -Trudim se v tej smeri.
-Mož rad prekinja. -Kaj narediš?
Prekinila sem te, da bi te to vprašala.
Govorita o tem? Ali samo sprejmeš, da pač prekinja?
-Govoriva o tem. -Prav.
Popravil se je.
-Enako. -Ja.
Vsak večer deliva to, kar naju muči.
Nočeva iti spat jezna ali slabe volje.
-Razčistita vsak večer. -Ja.
-Ni lahko. -Ne, ampak…
Izbrala bom eno, da odgovori na to. Abby, tvoja najljubša napaka?
Moj prvi zakon.
To ne pomeni nič nespoštljivega do bivše.
Je kot pri vsaki ljubezni.
Včasih moramo vedeti, kaj hočemo.
To lahko vemo,
samo če razumemo, da nočemo tistega, kar imamo.
Ja.
-Pa poglejmo… -Z obema rokama.
Mazel tov!
Zbrali smo se, da proslavimo vajino ljubezen.
Dan obletnice poroke je zelo pomemben.
Vsak dan sem hvaležna zate in te ljubim.
Mislila sem, da ne bom več ljubila. Dokazal si, da sem se motila.
Obred lahko zapečatita s poljubom.
Kaj je pomembnejše od ljubezni?
To, kako jo ljudje opredelijo, pridobijo, izgubijo.
To je bistvo vsake človeške izkušnje.
Za mnoge je zakon krona vere v ljubezen.
Zato se bom dobila z matičarko,
ki ponosno in veselo poroča pare iz vseh družbenih okolij.
To je zame velika čast. Brala sem o vas.
PASTORKA WHITTNEY IJANATEN MATIČARKA
-Jaz pa o vas. -Ja, nekaj malenkosti.
Nekaj stvari.
-Ne verjemite vsega, kar preberete. -Saj ne.
Kako ste spoznali, da to zmorete?
Da lahko pomagate ljudem, govorite z njimi o zakonski zvezi.
-To je zahtevna tema. -No…
-Ljubezen in upanje prinašate skozi zveze. -Ja.
Kot ženska, črnka in kvir.
Bila sem na obrobju.
To je moja teologija – gostoljubje.
Za mojo mizo je sedež za vas.
To se najbolje kaže skozi zakonsko zvezo.
Ste odraščali v gostoljubni in veseli Cerkvi?
Ne! Odraščala sem v Binkoštni cerkvi.
Bila je zelo karizmatična. Čisto drugačna od mojega značaja.
Pomislila sem: "Pravite, da je Bog ljubezen, ampak Bog me ne mara?"
Čakajte malo.
-Nič mi ni jasno. -"Boga ste popredalčkali,
-mene pa pustili zunaj?" -Ja. Kaj je zdaj to?
Če je Bog res tako velik, potem ne gleda iz nebes
– ali od koderkoli že – zgroženo ali presenečeno name.
Ko sem študirala teologijo, je ta mojemu pogledu nasprotovala.
-Zavedali ste se protislovja. -Zelo pogumna sem bila.
Ja, ljubezen je po mojem v resnici bistvo vsega.
Ko govorimo o upornikih,
pomislimo na nekoga, ki se ves čas upira nečemu.
Ampak včasih
upornik potrebuje samo premor in molk.
Da ugotovi, kako se res počuti, in gre lahko naprej.
-Niste več poročeni. -Ne.
Vaša zgodba je podobna moji.
Morala sem se odločiti, ali naj ostanem ali naj grem.
Potem sem dojela, da mi to ni všeč.
To mi ni všeč. Zato sem odšla.
Vaš zakon je bil vsem na očeh že od samega začetka.
Rekli ste, da je bilo najpogumnejše to, da ste ostali v zakonu.
To ne pomeni, da je to prav za vse.
Ja, moje najpogumnejše dejanje pa je bilo, da sem odšla.
Tako je.
Zato se sprašujem, kako ste lahko ostali?
To je tako izjemno osebna stvar.
Ob pomoči terapevtov in dobrih prijateljev
sem se morala odločiti o tem, kaj je dobro zame.
Saj ste v tem zakonu živeli vi.
Tako je. Vsi so "vedeli", kaj bi morala narediti.
Človek nikoli ne ve, kaj se dogaja v tujem zakonu.
-Kaj šele v njihovem srcu ali umu. -Ja.
Sam se moraš izprašati.
Pot do odločitve je najtežja.
-Ja. -Zelo boleče je.
Ko sem pošteno razmislila
in šla skozi razočaranje in jezo, sem občutila mir.
Bi se odločili enako, če ne bi bili javna oseba?
Vsekakor. Tako sem se odločila, ker sem taka, kot sem.
-Prav. -Ja.
Odločitev izvira iz našega značaja. In iz njegovega.
Razmišljala sem tako: V bistvu je dober človek.
Je skrben, ljubeč in obziren.
-Rada ga imam. Iz vsega srca. -Seveda.
Če ne bi bili javna oseba,
-mislite, da bi vam povedal? -O ne. Ne.
Ker mu je bilo zelo nerodno in se je tega zelo sramoval.
Mislite, da si zaslužimo, da vemo?
To je večno vprašanje.
-Kajne? -So okoliščine,
ko je okrutnejše, če povemo, kot pa če molčimo.
S tem se popolnoma strinjam.
Včasih je treba skrivnost razkriti.
Včasih pa ne.
Če človek ne ve, da so ga prizadeli,
-ga boš bolj prizadel… -Če mu poveš.
Zato je dobro življenje delno težko življenje.
Ker si moraš postaviti težka vprašanja.
Stvari se ne moreš dotakniti površno.
Ja.
LJUBI ME
LJUBIM TE IZ VSEGA SRCA
Vsi upamo, da bo zakon skupna pot,
na kateri bomo delili in ustvarjali ljubezen in smeh.
Pa je zakonska zveza za številne v ZDA in po svetu
zapor, ponižanje ali ogrožanje.
Pri 19 so me prisilili v poroko in me dali možu kot lastnino.
Dali so mu me kot stvar.
Odraščala sem v Brooklynu v strogi judovski skupnosti,
kjer so se za poroko dogovorili starši.
USTANOVITELJICA, KONČNO BREZ OKOVOV
Z neznancem, s pomočjo posrednika.
Ko ste vedeli, da se boste poročili, ste se vdali v usodo?
Ker se je to dogajalo tudi drugim? Ali ste čutili, da to ni prav?
Nisem se samo vdala v to, bila sem srečna.
Sploh se mi ni posvetilo, da je to prisilna poroka.
K oltarju sem šla s širokim nasmehom.
To je bila grozljiva past.
Tega nisem dojela, dokler nisem bila v njej.
Teden po poroki je postalo zelo slabo.
Takrat je moj tedanji mož pobesnel in postal nasilen.
S pestjo je butal po steni.
Nekaj dni po tem je prvič zagrozil, da me bo ubil.
Ste pomislili, da se morate poboljšati, da je vaša naloga poskrbeti,
-da je manj nasilen? -Vsekakor.
Ko sem spoznala, da mi ne bo nihče pomagal zbežati, sem začela varčevati.
Ni bilo lahko, ker mi mož ni dovolil nobene lastnine.
Brskal je po mojih stvareh.
Denar sem lahko skrila samo v škatlo kosmičev v shrambi.
15 let je trajalo, da sem ušla.
Pri tem sem izgubila vse sorodnike.
Ker sem ušla, so me izobčili.
To trpljenje ste preusmerili v nekaj dobrega.
Danes se v poročni obleki počutim čisto drugače kot prvič.
Tokrat me ne silijo v podreditev.
Tokrat sem tu kot preživela, kot zagovornica.
Pripravljene na protest proti prisilnim in otroškim porokam v Massachusettsu?
Oblecimo se.
Končno brez okovov sem ustanovila, ker sem bila čisto sama,
ko sem ušla iz prisilnega zakona.
Hotela sem pomagati drugim v enakih okoliščinah.
-Zdaj smo res v okovih. -Ja.
Poročno obleko samodejno povezujemo s srečo in ljubeznijo.
Te obleke so drugačne. Te obleke simbolizirajo upor.
OTROŠKE POROKE SO ZAKONITE V 44 AMERIŠKIH ZVEZNIH DRŽAVAH
MLADOLETNI NE MOREJO VLOŽITI PROŠNJE ZA LOČITEV
Ugotovili smo, da preživeli prihajajo iz različnih skupnosti.
Malo Američanov pozna ta problem.
Ker ljudje vzvišeno mislijo, da se to dogaja drugje.
-Ne, ne, ta krivica se dogaja tu. -Ja.
Živim v Massachusettsu.
ZAKAJ SO OTROŠKE POROKE V MASSACHUSETTSU DOVOLJENE?
Pri 14 me je začel nadlegovati družinski prijatelj.
Pri 16 sem zanosila.
Starši so me peljali v mestno hišo.
V manj kot desetih minutah so podpisali papirje.
Na poti domov smo kupili poceni obleko.
Poročili so me v dnevni sobi starih staršev.
Čas je, da se to konča.
Postopek smo začeli leta 2015, zahtevali preprost, razumen zakon,
ki nikomur ne škodi, nič ne stane in zaščiti človekove pravice.
Mislili smo, da bodo zakonodajalci veseli in bodo sprejeli zakon.
Pa ni bilo tako.
Še zdaleč ne, kot vesta.
Številnim zakonodajalcem po državi sem pisala številna pisma.
Niste si mislili, da boste morali te stvari napisati na papir.
Prej so bile te poroke zakonite v vseh ZDA.
Samo še v 44 zveznih državah so.
Redko se zgodi, da lahko rečemo: "To si ti dosegla." Res si.
-Kaj hočemo? -Konec otroških porok.
-Kdaj hočemo to? -Takoj!
Obstaja povezava med mlajšo žensko, kot je Fraidy,
ki se bori za ukinitev otroških porok,
in Glorio Steinem.
Zaradi lastnih izkušenj se je odločila za aktivizem.
Nekaj žensk je že imelo splav. Jaz tudi.
"ZDAJ" POHOD V WASHINGTON MAREC 1986
Veliko razlogov je, zakaj smo se morale odločiti med rojstvom otroka
in rojstvom samih sebe.
Začela je kot novinarka.
Ustanovila je Ms. Magazine, zahtevala enako plačo za ženske,
enako pravico do zaposlitve in pravico žensk, da ostanejo samske.
Uprla se je podobi ženske iz 50. let.
Odločila se je za samostojno pot.
Pokovko jem samo v kinu.
-Brez pokovke ni filma. -Res je.
-Uživajte v filmu. -Hvala.
Ste iskali vzornice v filmih in širši kulturi?
PISATELJICA, FEMINISTKA
V Zajtrku pri Tiffanyju prav gotovo.
Takrat sem prvič na platnu videla žensko,
ki je bila samostojna in čutna.
Taksi!
Bila je prva, ki je na zaslonu smela biti čutna, a neporočena.
Tega ne bi mogel.
Ni težko.
Druge ženske vloge… Npr. Elizabeth Taylor v filmu Butterfield 8
-ali nekatere vloge Bette Davis… -Vedno so bile obsojene.
Bile so obsojene. To je bilo opozorilo, lekcija.
Če se prepustiš, se zabavaš in imaš zvezo,
si spolno bitje, boš za to plačala.
Katharine Hepburn mi je všeč, igra samostojne ženske.
Igrala je ženske s kariero, novinarke, odvetnice.
-To se mi zdi krasno. -Ja. Nikoli je niso premagali.
Ne.
Samo v nekem prizoru, ko se poroči s Spencerjem Tracyjem.
"ŽENSKA LETA", 1942
Ljubi bog, ste imeli nesrečo?
Sram te bodi, Alma. da tako govoriš o poroki.
Jezen je bil nanjo, ker je mislil, da po poroki
ne bo več tako častihlepna.
Hoče mu pripraviti zajtrk.
Ne zna ubiti jajca, ne zna skuhati kave.
Osvežilno.
Tako je. Ne znaš skuhati kave? Nič hudega.
V 50. letih smo izbirale moške, ki so utelešali to, kar smo želele biti.
Ker me to nismo mogle postati.
Upam, da tega nisi doživela.
Ženske niso bile tako samostojne,
ampak vseeno veliko bolj kot v 50. letih.
-Takrat je žena živela moževo življenje. -Ja.
Zato je bil zakon podoben smrti.
Da se ne bi poročila, sem morala oditi zelo daleč.
Zato sem šla v Indijo.
Nisem natančno vedela, čemu se upiram.
Vedela pa sem, da če se odločim za tradicijo,
bo to moja zadnja odločitev. Imela sem več majhnih zakonov.
Zveze, ki so mi veliko pomenile.
Ampak so imele svoj rok trajanja.
Še vedno smo prijatelji.
Če sta se res imela rada, to ne bo izginilo.
-Ljubezen preživi. -Ja.
Po 54 letih sva še vedno zaljubljena.
Čedalje bolj zaljubljena sva.
To je potovanje. Pozneje vidiš še več stvari.
Vidiš, da je postala še bolj luštna.
Všeč mi je, ko mi pišeš pesmi. Razumeva se.
Rad bi se spet poročil s tabo.
-Kupi nov prstan. -Ne.
Danes bomo izdelale prstan za desnico.
Po tradiciji sta poročni ali zaročni prstan na levici. Češ zasedena sem.
ZLATARKA, KIPARKA
V 20. letih so delavke začele nositi prstan na desnici
v znak neodvisnosti.
Imam skupino najizjemnejših,
najmočnejših in neodvisnih delavk, kar jih poznam.
-Izdelale bomo prstane. -Ne morem verjeti.
-Komaj čakam. -Jaz tudi komaj čakam.
Pripravili smo vzorce, različne sloge.
-Lep je. -Ženska, ki ve, kaj hoče.
-Če bi imela take roke… -Vem.
Drobne prste imam, ne morem nositi velikih prstanov.
-Ta je prave debeline. -Pa začnimo.
-Kos voska, zlatarska žagica. -Prav.
-Všeč mi je, da verjamete v nas. -Ja.
-Vosek držite takole. -Prav. To je super.
-Naravnost držite, tako. -Tako?
Prva zdravnica v ZDA, Elizabeth Blackwell,
je s svojo sestro Emily tu odprla svojo prvo bolnišnico.
Bila je prva bolnišnica, ki so jo vodile ženske,
ki je zdravila in šolala ženske za zdravnice in medicinske sestre.
To je bilo takrat zelo sporno. Jim niso grozili
-in bili zelo sovražni? -Ja.
Moški v soseski so bili zelo nezaupljivi.
Elizabeth Blackwell je zelo težko postala zdravnica.
Na medicinski fakulteti so se ji posmehovali,
vendar je vztrajala in postala prva zdravnica v ZDA.
Potem sta s sestro Emily tukaj skrbeli za številne ženske in otroke.
V čast sestrama Blackwell,
ki se nista nikoli poročili. Trdo sta delali.
-Zato delamo prstane za desnico. -Težko je.
Katera bo prva?
-Mama ali hči? -Nočem tekmovanja.
Še čisto malo.
Super bo, da ga bom nosila na desnici.
Všeč mi je.
-Lep je, gladek in okrogel. Čudovito. -Ja.
-Zelo lepo, všeč mi je. -Hvala.
Po mojem je to moj najlepši izdelek.
Super je.
Na poročnem prstanu
imava vgravirano ladjo, na kateri sva se spoznala.
In polža, ker sem omahovala.
Vztrajal je in ostal.
Zame je bilo najbolj presenetljivo, da se je tako dobro izteklo.
Ne vem, kaj bi počel na tem svetu brez tebe.
Srhljivo je.
Vdova sem.
Lepo je, da sem spoznala, da lahko znova ljubim
ter da imam v srcu prostor za svojega prvega moža
in novega partnerja. Lepo je, da sem lahko izkusila drugo ljubezen
da sem bila odprta zanjo, da se je lahko zgodilo.
Kdor ni vdovec, težko razume, kako gremo lahko vdove naprej.
NOCOJ GREMO KEGLJAT
Ni slabo!
TABOR VDOV JE PROGRAM ZA REHABILITACIJO VDOV
IN SKLEPANJE PRIJATELJSTEV
Lepo.
Kako ste se pobrali po šoku in žalovanju
in spoznali, da lahko s svojo izkušnjo nekaj naredite
in pomagate drugim?
Tabor vdov sem ustanovila, da se bodo ovdoveli laže spoznavali med sabo.
USTANOVITELJICA TABORA VDOV
Imela sem 35 let in šest otrok. Kako naj grem naprej?
Pomislila sem: "Najbrž moram vprašati druge vdove."
Kako ste jih našli?
Na slepo sem jih iskala. Spraševala sem, ali kdo pozna vdovce.
In spraševala: "Kaj narediš z njegovimi čevlji? Kako dolgo nosiš prstan?
Spiš na svoji ali njegovi strani postelje ali na sredini?"
Na koncu sem imela skupnost. Hotela sem, da imajo to tudi drugi.
Osamljenost je za ovdovelo osebo najhujša.
Smejimo se, jokamo, lahko smo take, kot smo.
Nič nam ni treba razlagati. Klepetamo in se imamo lepo.
Potem nenadoma bruhnemo v jok.
Normalno.
Čist normalno, nič takega. Naprej moramo.
Vsem se zdi, da lahko nekaj dajo.
Brez skrbi lahko sprejemaš, ker veš, da boš nekoč tudi dajala.
Dajmo, Marquelle, podri jih!
-Bravo! -V športu sem precej tekmovalna.
Tekmovalna sem samo tam, kjer imam razlog za tekmovalnost.
Ekipo njene mame moramo premagati.
Dajmo, Chelsea.
Saj bo šlo.
Naravnost v jarek, gospe in gospodje.
Oja!
O ne, je to moja mama?
Kaj?
Tole je odlično.
Zdaj bi morale nehati, dokler vodimo.
Kako vam je ime?
-Sophia. Me veseli. -Me veseli, Sophia.
Sophia je po moževi smrti spoznala, da je noseča.
Imela sem 31 let, mož pa 33. Čisto nepričakovano je umrl zaradi srčne kapi.
Izvedela sem za Michellino organizacijo.
Vdove zaradi lastnih izkušenj vedo, kako se počutiš.
Koliko je zdaj star vaš otrok?
-Eno leto in pol. -Ojej.
-Zdrava je in zadovoljna. -In srčkana.
Lovim jo naokoli. Življenje je polno presenečenj.
Ko smo že pri pogumnih ženskah,
mislim, da je pomembno to, kako si prilagodljiva, ko se načrti sfižijo.
Ja. Ko te življenje neprijetno preseneti…
Srečo sem imela, da sem prišla v Tabor vdov leta 2015. Prvič.
OVDOVELA PRI 39
Bilo je osem mescev po Lynnini smrti.
Govorila sem z ljudmi iz LGBT, ki ne znajo govoriti o izgubi partnerja.
Takrat je žalovanje še hujše.
Ko živiš na določen način,
se ne spremeniš zaradi zakona, ki se nanaša nate.
Z Lynn sva na začetku zveze poslušali žaljivke.
Zato sva se za roke držali samo na nekaterih krajih.
Zaradi zakona o enakih pravicah, ko ženska reče "moja žena",
se vprašam, ali se sme tako reči. Strah je še vedno prisoten.
Zelo hitro se je zgodilo.
-Dolg boj je bil… -Dolga pot je bila…
-Potem pa se je vse hitro razpletlo. -Zelo hitro je bilo, ja.
Sprejemali so zakon o obrambi zakonske zveze.
Bila sem pridna priseljenka, hodila sem v katoliško šolo. Razumete?
Če vlada tako pravi, moji starši in vsi drugi pa to berejo,
potem je najbrž tako prav. Me razumete?
Vse moje življenje, do zelo pozno,
če primerjam z vami ali vami…
Vedeli ste, ampak tega nihče ni priznal.
Moja hči pa je bila veliko naprednejša.
To je naredilo velik vtis name.
Med mamino kampanjo leta 2008 je bilo težko.
Podpirala je civilne zveze, poroke pa ne.
Spraševali so me, ali se ne strinjam z mamo.
"Ja, pri nekaterih stvareh." Oni pa: "Pri katerih?"
Nisem hotela govoriti o tem. Da tega ne bi uporabili proti njej.
Morala pa sem si priznati,
da je pri nekaterih stvareh med nama precejšen prepad.
Nisem preveč premišljevala o zakonski zvezi, do 25. leta,
ko so se prijatelji začeli poročati. Nezaslišano se mi je zdelo,
da se nekateri ne morejo poročiti.
Razumem, zakaj je zakonska zveza pomembna.
Ko sem klicala in rekla, da sem njena partnerka, ne sestra ali sestrična,
sem občutila tako čast, da je bila to moja dolžnost.
Jaz sem pritisnila na gumb za upepelitev. To je bila čast. In zelo žalostno.
Bila je moja partnerica do konca.
Res je bilo "dokler naju smrt ne loči".
To je del najine ljubezenske zgodbe.
-Zelo lepo ste opisali. -Kajne?
Še vedno imava skupne spomine.
-Zavija z očmi. -Še vedno je del vaše ljubezenske zgodbe.
V najinem poročnem programu je bil citat: "Ostane ti le ljubezen, ki jo daješ."
Razdajati jo moraš, da bi jo znal ceniti in jo izkusiti.
Ljubiti nekoga pomeni, da se zanj boriš.
Da se boriš, da svet prizna tvojo ljubezen.
V svetu je zdaj veliko več prostora za upornice.
Glede gibanja za gejevske poroke se veselim tega,
da smo jaz in milijoni drugih opravili evolucijsko potovanje.
Vsekakor.
Ob srečanju s pari, ki iščejo vašo pomoč in vodenje…
Ali potrjujejo to, da ste se prav odločili?
Ko spoznam te pare, postanem del njihove zgodbe
in del njihove družine.
Dobri Bog, hvala za roke, ki jih držim.
Ruben in Ari sta kvirovski par z obrobja LA-ja.
Prihajata iz konservativnega okolja. Njuni domači zveze ne podpirajo.
Nagnali so ju od doma. Spita po kavčih pri različnih prijateljih.
Vprašala sta me, ali bi ju poročila.
Takoj sem privolila.
Rekla sta, da bomo sami trije, saj ne bo prišel nihče.
Rekla sem: "Ne bo tako. Ta poroka je moje darilo vama."
Na spletu sem objavila:
"Iščem kvirovskega fotografa in lepo lokacijo."
Na koncu so paru podarili vse, od frizerskih uslug, torte
in vsega drugega.
Ja!
Ej, princesa. Noro.
-Zelo lepa je. -Ruben bo navdušen.
Vedno sem se počutil kot Ruben. Šele v najstniških letih sem dojel.
Ari sem srečal, ko sem bil dekle. Sprejela me je odprtih rok.
Rekla je, da ji je vseeno, ali sem moški ali ženska, in da me ljubi.
Počutim se kot v oblakih.
Zlata ribica je velika kot njeno okolje.
V majhnem akvariju bo ostala majhna.
Ari in Rubena smo spustili v morje
in zdaj lahko rasteta.
"Kvirovsko moji. Zbrali smo se,
da bomo priča zvezi med Rubenom in Ariadno."
Skupnost je stopila skupaj in ustvarila sanjsko poroko.
Nista verjela, da si jo zaslužita.
Neznanci so postali družina.
-Izbrana družina. -Izbrana družina. To mi je všeč.
Stopita bliže.
Ari, veliko hudega si preživela. Ves ta čas sem te ljubil.
V najlepših in najhujših trenutkih.
Vedno hočem biti ob tebi.
Ruben, življenje je noro. Ampak brez tebe bi bilo še bolj.
Ustvarjena sva drug za drugega.
-Pripravljena sem se poročiti s tabo. -Mudi se ti, ne?
S pooblastilom države Kalifornije
vaju razglašam za moža in ženo. Zvezo lahko zapečatita s poljubom.
Med odkrivanjem pogumnih upornic sva spoznali izjemne ženske.
Moja odločitev mogoče ni taka kot tvoja.
Ali Glorijina, Whittneyjina, ali Abbyjina,
toda potrebujemo podporo družbe
in notranjo moč, da se odločimo tako, kot ustreza nam.
Vsaka ženska prinese na svet ljubezen
in ustvari še več ljubezni zase in za družino.
Včasih morajo boleče premisliti o tem, kaj zanje pomeni ljubezen,
ko izgubijo ljubljenega človeka.
Predvsem pa me to navdaja z upanjem,
da je veliko ljubezni, ki jo še krepimo,
ustvarjamo in delimo.
Nikoli ne bom pozabila, mama, ko si na nekem dogodku rekla:
"Ljubila sem in bila ljubljena,
-vse drugo je glasba v ozadju." -Tako je.
Tega se spomnim in veliko premišljujem o tem.
Jaz tudi.
Tehtnica si, jaz pa devica. Na papirju nisva za skupaj.
Sva živi priči, da se zvezde motijo.
Ne morem verjeti, da lahko živim s tabo.
-Vsak dan. -To je čudež.
Včasih je naporno in si greva na živce,
-ampak to je normalno. -Ja, na živce.
Tako je pri dolgih zvezah.
Lahko me poljubiš.
Končano? Lepo.
-Lahko vstaneva? -Ne. Tu ostani, jaz grem domov.
Pustila ga bom tu.
Prevedla Lorena Dobrila