תכיני לי ביצה מקושקשת?
כן, אני אכין לך מקושקשת.
רוצה גבינה? -כן, קצת גבינה.
אני אוהבת לבשל עם הילדים שלי כי אני חושבת שזו דרך נפלאה
ללמד אותם סבלנות, קצת כימיה
הרבה מתמטיקה.
את חושבת שבישול הוא סוג של מטפורה?
כי במידה מסוימת
זה דומה לגידול ילדים, את לא חושבת?
את עושה כמיטב יכולתך. זה לא יהיה מושלם.
כן. כלומר,
אבל לפעמים את משתמשת במלח במקום בסוכר...
כן. -ואז את צריכה להתחיל מחדש.
אני חושבת שאחד התפקידים של הורה הוא לעזור לילדים להבין
שגם אם יעבדו קשה מאוד, ייתכן שלא יהיו הכי טובים במשהו.
בדיוק. -ועדיין מותר להם לאהוב את זה.
עדיין מותר להם ליהנות מזה.
את יודעת, הורות היא הדבר הכי טוב
והכי קשה שעשיתי בחיי.
אני שמחה שאת עדיין מרגישה כך
כשאת עומדת לידי. -כן.
הקשר בין אימהות ובנות
הוא גם הקשר הכי מדהים, קרוב ונפלא שיש,
אבל הוא גם טעון, כי...
את רוצה כל כך גם להגן ולהזין
אבל בו בזמן,
גם לגדל אדם עצמאי. -טוב...
זה קשה מאוד.
אני לא חושבת שהקשר שלנו היה טעון.
טוב, היית נערה מתבגרת. את זה אני זוכרת.
טוב. צילום פעולה.
יש המון נשים שיודעות להפעיל את השחלות שלהן.
אני...
זו משפחה. אנחנו משפחה.
- נשים אמיצות הן חבורת אימהות -
- זיכרונות -
אוי, אלוהים.
יש משהו בדפדוף באלבומי תמונות,
אני חייבת לומר לך, שאני אוהבת מאוד.
זה נפלא. -אני פשוט אוהבת את זה.
הנה סבתא שלך, אימא שלי, דורותי, מחזיקה אותך.
חתכנו את אבי המסכן
אבל הוא שם, נשען מקל ההליכה שלו.
ואז,
כשאני מסתכלת בתמונות הנהדרות האלה מתקופת הלידה שלך,
חשבי איזו אחריות מדהימה ועצומה מוטלת עלייך
כשהתינוקת נמסרת לידייך.
כשפתאום,
עכשיו את אחראית לאדם החדש הזעיר הזה.
וזו הייתה אחריות די מעייפת.
אף שאני זוכרת שתמיד אמרת כשהייתי קטנה
שאנחנו נמצא את הפתרון... -כן.
וגם שאולי זה ייקח רגע,
כי את לא היית אימא קודם לכן
ואני לא הייתי תינוקת קודם לכן. -נכון.
אני חושבת שהיה לי חשוב מאוד לשמוע את זה,
ואני חושבת שזה עזר לי כשהפכתי לאם.
זה מאמץ מתמיד למצוא איזון. -כן.
כמו המון דברים בהורות
והמון דברים בחוויית האימהות לבת.
הנה אנחנו מצביעות ביחד.
כשאביך התמודד על הנשיאות.
זה היה ב-1992. -כן. 92'.
כמי שכבר חיה בעין הציבור,
עשיתי כל מה שיכולתי כדי להגן עלייך מחשיפה,
אבל גם לא רציתי לבודד אותך מזה.
אז החיפוש אחרי שביל הזהב.
והאיזון והדינמיקה בהכרח השתנו במרוצת הזמן.
כן.
אימהות היא אחד הדברים הכי אמיצים שאפשר לעשות,
ואני חושבת שהאימהות והבנות שאנחנו מדברות איתן
יכולות ללמד אותנו הרבה.
זה בוודאי נכון לגבי גולדי הון ובתה קייט הדסון.
גולדי מכירה היטב את האתגרים
של הניווט בחיים ציבוריים.
בתחילת קריירת המשחק שלה היא נאבקה בדיכאון ובחרדה.
לא יכולתי לצאת לציבור בלי לחוש בחילה.
פתאום הייתי "מישהי", ועדיין לא ידעתי מי אני בכלל.
אז הלכתי לרופא.
היא התחילה לעשות מדיטציה, וזה עזר מאוד,
והיא אפילו הקימה עמותה
שמלמדת ילדים אסטרטגיות להתמודדות עם לחץ.
מקסים בעיניי שקייט חולקת לא רק את כישרון המשחק של אמה,
אלא גם את מחויבותה לדאוג לבריאותה הגופנית והנפשית.
אנחנו נדבר איתן על הקשר אם-בת שלהן
ועל הדרכים להנחיל ביטחון עצמי, חוסן נפשי ואופטימיות.
- טופנגה, קליפורניה -
דבר אחד שמחבר בין גולדי לקייט הוא אהבת הריקוד,
אהבה שגם אני שותפה לה.
זה ביטוי מהנה כל כך של האיזון גוף-נפש,
והם מזמינים אותנו לרחבת הריקודים.
אימהות ובנות.
נפלא לראות אותך. -היי, מותק.
אלוהים.
אז למה הכנסתן אותנו כאן?
יש לי הרגשה שתכף מתחיל שיעור.
אמרתי לאימא כמה אני שמחה שהסכמתן לרקוד טנגו, כי...
את צוחקת? היא הייתה בעננים. -הייתי בעננים.
אני תמיד אומר כן לשיעור מחול,
ולא הייתי בשיעור טנגו כעשר שנים, אז הגיע הזמן.
- גולדי הון וקייט הדסון -
זה נהדר.
רק רציתי לציין, אם אנחנו מדברות על מערכות יחסים,
זה מה שאני עושה עם אמי מאז שהייתי קטנה.
היא משאירה דברים במקומות.
ואני כזה, "אה, הנה הז'קט של אימא."
בסוף כל בילוי משותף שלנו אני סוחבת את כל החפצים שלה.
משקפיים, מפתחות. "איפה מפתח המכונית שלי?"
אצלי, אימא. המפתח שלך אצלי.
הייתי רוצה להגיד שהיא משקרת, אבל היא לא.
טוב, אנחנו מוכנות.
תגידו לנו מה לעשות.
טנגו ארגנטיני מבוסס על שותפות, לכן תמיד יהיו 100 אחוז מכל צד.
- קרלוס באריונואבו מדריך טנגו -
התשוקה היא רק חלק מהטנגו.
יש בו חיבור, יש בו אמון. אתן צריכות להרפות.
- מאיטה ואלדס מדריכת טנגו -
כשמתחילים משהו, צריך מבנה. נכון?
אם אני רוצה להוביל, היד שלי תהיה בחוץ. טוב?
אחת, שתיים.
ואנחנו רוקדים בריבוע.
ואז הפרטים הקטנים של ההובלה. אם יש רצון, תימצא דרך.
אתן יודעות מה אתן רוצות, עשו את זה.
בסדר. את רוצה להוביל, אימא? -לא, אני רוצה שאת תובילי.
מה קורה? טוב.
בואי ננוע הצדה הפעם.
לימין... -לשם.
פשוט תעשי כל מה שאגיד לך לעשות.
כמו כן, הודחתי מתפקידי.
איך אתן מובילות זו את זו? -זה מעניין.
אני הובלתי, ואז אימא השתעממה קצת,
ואז היא פנתה ימינה.
זה מה שקרה לי. אני הובלתי, ואז אימא אמרה, "בסדר."
"אני רוצה שתובילי, אבל רק 20 שניות."
כן, נכון? -בדיוק.
עכשיו שתפסתן את העניין,
אני חושבת שהגיע הזמן שתרקדו עם קרלוס.
אתן תשבו בצד.
נשב ונחכה שמישהו יזמין אותנו. -הוא יבוא ויזמין אתכן.
הבנתי. -כן.
אני חושבת שהיא תהיה הראשונה.
הוא בחר בי.
איכס, אימא.
אהבתי.
היא כישרון מלידה. -כישרון מלידה.
בראבו. זה היה טוב. -היה נפלא.
אני גאה בך.
רוצות לצאת החוצה? -כן.
איזה יום יפה.
בזמן שיעור הריקוד דיברנו על כך שחשוב מאוד לזוז
וכאילו לצאת מעצמך.
את ממש מתאחדת עם עצמך,
וזה עוזר לנו להבין מה זה מיינדפולנס.
הדבר היחיד שאנחנו רוצות להיות מודעות אליו כאימהות,
הוא שהדבקה רגשית היא דבר אמיתי.
ילדים מרגישים מה שאתן מרגישות.
ואיך להיות קשובה לילדים שלך.
אני יודעת שהעובדה שאימא שלי קשובה לי נותנת לי הזדמנות
להיווכח במצב הרגשי שלי עצמי. -זה... כן.
איך התמודדתן עם הרצון שלך להיות שחקנית,
עם הרצון שלך לעסוק באותו מקצוע שאמך הצליחה בו כל כך?
אני חושבת שבגיל 11... או אפילו עשר, כשאמרתי,
"אימא, אני אהיה שחקנית."
היא אמרה, "טוב.
לאט לאט. לכי לחדר שלך." -"וחזרי לכיתה ה'."
"וחזרי לכיתה ה'."
אבל מה שכן עשית זה...
היא הרשתה לי להיבחן למשהו. מה שהיא...
את זוכרת מה? למה נבחנת? -כן.
זו הייתה קומדיית מצבים עם האווי מנדל.
את צוחקת. -וואו.
כן, ואימא לא אמרה לי,
אבל בסוף קיבלתי את התפקיד.
מה כן אמרת לה? -הם רצו אותה.
אמרת לה שהיא לא קיבלה את התפקיד? -כן, כן.
"הן פנו למישהי אחרת. וזה בסדר."
זה אפשר לי טעימה קטנה שאחריה רציתי לחזור ולהיות ילדה.
רציתי מאוד שיהיו לה חיים כמה שיותר רגילים
עד סיום התיכון.
מעבר לזה, שחררתי.
לא שולטת יותר בכלום.
זה לא אומר שזה קל. זה לא אומר... -זה לא אומר שזה קל.
שאתן תמיד מסכימות. -לא. מי כמונו יודעות.
אנחנו לומדות איך להתנהל, נכון?
ואז, כשאת כן צריכה להגיד משהו שאת צריכה להגיד,
את אומרת את זה, אבל לא כל הזמן...
לא. -כי זה לא עוזר לכלום.
אני באתי לעולם עם הרבה "אומץ".
המסע שלי היה להיות יותר נשמה ולב.
כי אני יודעת... כי הקמתי עסקים או מהעבודה באתר צילומים,
כולנו באות לעולם עם משהו חזק מאוד.
ומה שאני אוהבת להגיד לצעירות, בעיקר כאלה בעמדות מנהיגות,
זה שמנהיגות לא מסתכלת לכיוון אחד.
זו קשת ענקית של אישיויות ושל חוזקות שונות
שיכולות להתאחד כדי ליצור משהו עוצמתי מאוד.
זה לא פחות אמיץ, אני חושבת, מלעלות לבמה.
את כל כך חמודה. -את רוצה לבלות.
הילרי אומרת, "בואי נזוז."
זהירות.
התנגשות אימהות.
אני אוהבת את התמונות האלה... -את כל כך מתוקה.
של אמי ושלי.
את כל כך מתוקה. -נכון. תראי אותי.
אבל למה אף פעם לא הלבשת אותי ככה?
את לא היית מסכימה.
הייתי בררנית מאוד, גם בגיל צעיר,
לגבי מה שיכולתי להלביש לך.
זו אימא שלי כשסיימה תיכון.
זה הישג בלתי רגיל לאימא שלך,
כי סבה וסבתה גירשו אותה מהבית. -נכון.
למעשה, היא ננטשה והופקרה על ידי...
ע"י הוריה, ובהמשך ע"י סבה וסבתה. -כן.
אני מסתכלת על אימא שלי, ככל שאני לומדת עוד על חייה,
וזה פשוט מרשים בצורה בלתי רגילה כמה קשה היא עבדה בלהיות אימא,
כי לה עצמה לא הייתה אימא.
אבל זה ההבדל בין אם ביולוגית לאימא.
כן. כן.
אם את באמת אימא של מישהו, את לא מוותרת עליו.
- קאיין דורושו פעילת להטב"ק / מייסדת גליץ -
זה מזכיר את קאיין, שמשמשת אימא להמון ילדים
שגורשו מבתיהם משום שהם גייז או טרנסים
או שהם מרגישים שאין להם עתיד.
היא הקימה משפחה מבחירה.
נכון. לא משפחה מלידה, אלא... -משפחה מבחירה.
- קווינס, ניו יורק -
שלום לך, שמעתי שיש כאן מסיבה.
מה שלומך? בואו. -יש לך כאן המון אנשים.
היי לכולם. -הזמנתי כמה חברים.
היי. -היי.
- טווינקל אריה פול -
אני טווינקל. נעים מאוד. -נעים להכיר.
זה תלמיד.ה שלי. -נעים מאוד.
- דורקאס אדדוג'ה -
את צוחקת. -כן, למדתי במיילמן.
נפלא.
כשדורקאס התקשרו אליי ואמרו "המרצה שלי היא צ'לסי,"
אמרתי, "אנחנו עושים משהו נכון." -כן.
קאיין הקימה את גליץ ב-2015.
- גייז ולסביות בחברה טרנסג'נדרית -
זה תוכנית דיור בקהילה לנוער טרנסי,
שחווים חוסר בית בשיעורים מבהילים.
והיא עושה הרבה יותר ממתן קורת גג לאנשים.
זה לא עוזר להם אם אנחנו רק נותנים להם כרטיס נטען לתחב"צ ובדיקת איידס.
בואו נביא אותם להיכן שהם צריכים להיות.
זה מתחיל בהשכלה.
פגשתי אותה כשלא הייתה לי תעודת גמר תיכון.
בסתיו אני מסיימת את הלימודים,
ומקווה להתקבל לקולומביה או לג'ורג'טאון בעזרתה.
היא רוצה להיות עורכת דין. אני תומכת בזה. -יש!
וזו, היא התבלטה בחוכמה שלה.
- ואנסה וורי -
עכשיו היא בדרך לתואר שני ולדוקטורט.
במה תעשי דוקטורט? -רווחה חברתית.
לעידוד שלה היה משמעות רבה, נכון? -בהחלט. כן.
העידוד שלה והאיומים העדינים.
כל זה היה שם.
אני חושבת שאימהות היא דבר עוצמתי.
יש לי ילדים בכל העולם שאני מעריצה ואוהבת.
פעמים רבות לא הזמינו אותנו לחג המולד, לחג ההודיה, לפסחא,
לאירועים שרוב האנשים חוגגים בחיק משפחתם.
אז כאימא, אני יכולה ליצור את הרגעים האלה
שיכולים לפצות על עשורים שבהם זה נמנע מהם.
אנשים רבים מסוגי בורחים מהבית שבו אין לנו תמיכה,
כי אנחנו בוחרים לחפש את החיים האותנטיים שלנו בעולם הזה.
מה היה קורה אם היו לנו הורים
שתומכים בנו לאורך המסע הזה, נכון?
וזה התחליף שהיא מספקת
להמון צעירים שנקרים בדרכה.
זה באמת תפקיד אימהי. -נכון.
אי אפשר ללמד צעירים
בלי ללמד אותם את המסלול שנאלצת לעבור כדי להגיע לשם.
נכון.
עזבתי את הבית בגיל ההתבגרות.
לא שלא הייתה לי אימא.
היית לי אימא עם תנאים.
תנאים שלא הייתי מוכנה לסחור בהם,
וזה היה הביטוי העצמי שלי, הזהות שלי.
מחצית חיי הייתי אובדנית. לא יכולתי להימנע מזה.
- פלולס סברינה פעילת להטב"ק -
פלולס סברינה,
היא האדם שעזר לי כאדם צעיר שנאבק
ומתחבט בזהותו המגדרית.
אימא שלי קוראת לי ג'ק, אבל אני עובדת בשם סברינה,
וכל המלכות קוראות לי סברינה.
פלולס הייתה אמי הטרנסג'נדרית,
מה שעזר מאוד להשאיר אותי בחיים.
כשהייתי חסרת בית וגרתי בסנטרל פארק,
היא ראתה אותי בפארק ואמרה, "קומי."
אני אמרתי, "אני לא באה איתך."
והיא אמרה, "את כן באה. קחי את התיקים ובואי."
כשנכנסנו לבניין, הדלת הייתה פתוחה.
אבל היא אמרה, "הדלת שלי נשארת פתוחה. דעי לך
שאני אף פעם לא נועלת את הדלת שלי כדי שאנשים כמוך תמיד יוכלו להיכנס."
וואו. הכרת אותה לפני כן?
לא. ואז היא עשתה את הדבר הכי אפקטיבי.
היא החזירה אותי לבית של אימא שלי והסבירה לה על הזהות המגדרית שלי.
כמה אנשים היו מוכנים להקדיש זמן
כדי להסביר להורה הומופוב
שזו לא סיבה לגרש את הילד שלך מהבית?
למדתי את השיעורים האלה ממנה והעברתי לכולם.
היא נתנה לי אהבת משפחה. זו הייתה הפעם הראשונה שחוויתי את זה.
- חואקין רמורה -
אין חוויה מכוננת יותר.
כשהייתי נערה טרנסית בת 15
שמסתובבת ברחובות סן פרנסיסקו,
אם היית עובדת מין או שהיית יפה מספיק כדי להופיע על במה,
דברים כמו למצוא עבודה קבועה
ולימודים לתואר לא היו בגדר אפשרות בכלל.
אז מכך שאני עשיתי את זה, מישהו יכול לראות ולחשוב, "גם אני יכול."
כי את עושה את זה בגלוי. -אני עושה את זה בגלוי.
כשהיא בכלל לא האמינה בעצמה, אני האמנתי בה.
אני מאמינה בכל הילדים האלה.
עכשיו אימא שלי ואני במקום די טוב...
- קאיין ואמה -
אני עדיין קצת כועסת,
אבל אני רוצה לספר לכן,
היינו במסיבה ואימא שלי הייתה מבולבלת כל כך.
היו שם הלא תואמים מגדרית, כולם היו שם.
ואימא שלי, שיברך האל את הישבן החמוד שלה, אמרה,
"אני טרנסג'נדרית."
ואני אמרתי, "אימא..." היא אמרה, "אני יודעת. רק רציתי להגיד את זה."
ובאותו רגע הכול נסלח.
אלה תמונות נהדרות שלך בגיל 12.
בבית הלבן.
תראי. את כבר בגובה שלי.
זה מטריד אותי מאוד.
זה היה רגע משמעותי מאוד בחיי, אני חייבת לומר.
אני חושבת שביקשתי שנעמוד גב אל גב...
נכון. ביקשת. -בשביל כל מי שהיה בסביבה.
זה כל כך חמוד.
כל כך נפלא.
מעניין כל כך האופן שבו ילדים בני 12, 13,
מחפשים את מקומם,
והמקום הראשון הוא המשפחה שלך.
ואימהות הולכות עד קצה העולם
כדי להבטיח שלילדים שלהן יהיה מה שהם צריכים.
בעניין זה אני רוצה לדבר עם מריאם אל-סולטן.
היא אימא מערב הסעודית
שמצאה את עצמה תקועה בנישואים סוערים
והיא למדה להיות קוסמת
במדינה שבה קוסמות אסורה
ושהיבטים רבים בחיי הנשים עדיין נקבעים
על ידי אפוטרופוסים גברים.
היא החליטה לעזוב עם בתה,
להרחיק את בתה... -מה זה אם לא החלטה אמיצה.
מכל מה שהיא הכירה
כדי לתת לבתה יותר אפשרויות.
לתת לבתה הזדמנות לממש כל חלום שיהיה לה,
בקוסמות או במשהו אחר.
כל דבר אחר. -כל דבר אחר.
אולי הן ילמדו אותנו כמה קסמים.
לא יודעת אם הן יגלו הכול.
אני לא יודעת. נצטרך לברר.
- לוס אנג'לס -
הגענו.
"התקרב. ארטמיס הינשוף."
"אמרו את מילות הקסם כדי להיכנס."
אברקדברה?
שומשום היפתח?
תראי אותך, אימא.
הגענו.
"אירמה הבלתי נראית מזמינה אתכן להצטרף אליה בחדר הפסנתר."
אני מרגישה כאילו אני אמורה לצעוד בסך.
וואו!
מאז שהייתה ילדה קטנה תרגלה מריאם קוסמות,
פעילות אהובה שהיא המשיכה לעסוק בה לאחר המעבר לארה"ב ב-2013.
- מריאם אל-סולטן -
היי מריאם וג'ודי. -ברוכות הבאות.
היי, ג'ודי.
בתה של מריאם, ג'ודי, התאהבה בקסמים גם היא.
ועכשיו נראה את שתיהן בפעולה
במועדון "מג'יק קאסל" המפורסם בלוס אנג'לס.
כמו בני אדם... -אנחנו קיימים בצבעים שנים.
בגוונים שונים. -בצורות שונות.
יש לנו תחומי עניין שונים. -אופי שונה.
למרבה הצער, ההבדלים בינינו עלולים להיות מה שמפריד בינינו.
לאורך ההיסטוריה, הם הובילו אותנו לסכסוכים מרים.
פטריארכיה. -גזענות.
עבדות.
מלחמות.
הילרי, אני רוצה שתחשבי על זמן שבו היית מנותקת מבני אדם
ותקרעי את החוט ככה.
וצ'לסי, אני רוצה תעשי אותו דבר.
זה שובר לב, לא?
אבל עדיין יש דברים שיכולים לקרב אותנו...
זה לזה.
עכשיו, הילרי, אני רוצה שתאספי את קרעי החוט
ותכדררי אותם לכדור.
זה נהדר.
כשאנחנו מחפשים את הדברים המשותפים לכולנו...
אנחנו מוצאים אחדות ותחושה משותפת של אנושיות.
האמת היא שאנחנו הרבה יותר דומים...
מאשר שונים.
וואו. -יחד אנחנו יכולים לשפר את העולם.
זה מדהים. -לא ייאמן.
אמן לזה. -אמן. וואו.
את חושבת שאת האישה הסעודית הראשונה או היחידה שמתעסקת בקסמים?
בנעוריי,
נשים לא הורשו להופיע על במה, נקודה.
לא רק כקוסמות.
נאסר עליהן להופיע בכלל.
לכן אני לא יודעת אם הייתי הראשונה.
התחלתי להופיע מול קהל רק
כשהגעתי לארה"ב.
ספרי לנו קצת על המסע שלך לכאן.
ההחלטה הייתה קשה. והיא עדיין קשה.
כשהגעתי לארה"ב הייתי עדיין נשואה.
באתי עם הבת שלי.
עוד כשהיינו שם רציתי להתגרש
אבל זה היה קשה מאוד.
לנשים בערב הסעודית עדיין אסור לבקש גירושים.
הגבר הוא שמגרש את האישה.
לכן הרגשתי שלא רק החיים שלי
ממושטרים אלא גם החיים של בתי
כי גם היא בת.
לכן החלטתי להישאר וביקשתי מקלט מדיני.
ואנחנו עדיין כאן. כן.
אנחנו מסתובבות כאן ורואות המון קוסמים גברים.
וכמובן, אני גדלתי עם הדימוי
של הקוסם הגבר ורק עוזרת הקוסם היא אישה.
נכון. -אז את כבר שוברת את התבנית.
אישה עלולה להיתקל בקשיים להיכנס לתחום.
הם יסכימו בשמחה ללמד גברים.
אבל אם זו אישה,
אולי יציעו לה להיות העוזרת שלהם.
לכן נדרש זמן רב לנשים לפרוץ את התפקידים המגדריים האלה.
ככל שהנשים מתקדמות, תמיד מגיעה תגובת נגד.
אנשים בחברה, כוחות בפעולה שרוצים להדוף את ההתקדמות.
מה את מקווה לבתך, ג'ודי?
איזה מין עתיד היית רוצה שיוכל להיות לה?
כשאנחנו גדלנו, הכתיבו לנו את התפקידים המגדריים,
ולא היה אפשר לחרוג מהם.
אולצתי להישאר בבית, לציית לקוד הלבוש,
לנשים אסור לעשות ואסור לעשות אחרת.
לכן אני רוצה שהיא תוכל לעשות כל מה שהיא רוצה.
אני חושבת שאין גבולות למה שהיא יכולה להיות.
זה נפלא.
הנה החתונה שלך. -נכון.
וכיוון שאנחנו מדברות על נשים אמיצות, אני...
אני מתגעגעת לסבתא שלי. אני חושבת עליה יום יום.
בשבילי זה פשוט מסע לארץ הזיכרונות.
אני אוהבת את התמונה הזאת שלנו, אני חייבת לומר.
כמובן, אחת מהתמונות הכי אהובות עליי בכל הזמנים
היא זאת, שבה אני מנסה להקנות לך מעט חוכמת אם,
ואת מסרבת לקבל.
את מסרבת בכל תוקף. -אבל תראי, אני מחקה אותך.
אני לומדת ממך. -זה נכון.
את עם הידיים על המותניים, אני עם הידיים על המותניים.
זה נכון כל כך.
הייתי נרגשת אבל גם חששתי לגבי התפקוד שלי כאימא.
כי מצפים ממך שתהיי מושלמת,
וזה לגמרי לא מציאותי.
וגם לא בריא. -גם לא בריא.
זו ציפייה לא בריאה. -וזה לא ניתן להשגה.
ולכן אני רוצה לשמוע את הסיפור של בנות משפחת קודג'י.
מדובר באימא מהגרת בשם סינתיה שגידלה את בתה לבדה.
ובסוף לא רק שהיא נעשתה רופאה,
כך גם הבת שלה.
ואני משתוקקת לדבר איתן על איך מגדלים אישה אמיצה?
איך בורחים מקללת הפרפקציוניזם?
- לנוקס, מסצ'וסטס -
ערכנו מחקר,
ואנחנו לא מכירות אף אם ובת אחרות...
- ד"ר סינתיה קודג'י-סילבסטר -
שלמדו רפואה באותו זמן
ואז התקבלו לאותה התמחות.
גם אנחנו בדקנו בגוגל.
ספרי לנו קצת על הרקע שלך.
למדתי סיעוד.
עבדתי כאחות מוסמכת כשמונה שנים.
וג'סמין הייתה קטנה מדי
כדי שאוכל להתחיל ללמוד רפואה.
- ד"ר ג'סמין קודג'י -
אז החלטתי להיות אחות קלינית.
מתי את החלטת ללמוד רפואה?
תמיד ידעתי שאני רוצה ללמוד רפואה
כי תמיד הייתי עם אמי.
גם כשהיא למדה,
הייתי איתה בשיעורי הפיזיקה,
בשיעורי הסיעוד.
האמת היא שמההתחלה רציתי שהיא תהיה רופאה.
באמת? -לכן לימדתי אותה, "זה סטתוסקופ."
כשהיא שיחקה ב"חדר ניתוח",
זה היה הרבה יותר רציני.
"לא עושים את זה שם." כן. -לא עושים את זה.
בנעוריי לא היו הרבה דמויות,
דמויות אפרו-אמריקניות.
אם אין לך אדם מסוים או תמונה מסוימת שמראים לך שזה אפשרי,
זה רק מערים עוד קשיים.
וידעתי שאני אהיה ההשפעה הכי גדולה עליה.
ולכן לא יכולתי להרים ידיים.
אם לא אצליח, זה ייתן לה תירוץ לא להצליח בעצמה.
אני מודה לאימא שלי על זה.
כי, כמו שהיא אמרה,
ראיתי אותה עושה את זה והבנתי שגם אני יכולה.
לא הייתה שום שאלה.
אימא שלי עיצבה את חיי.
אני חושבת שגם לך מגיע קצת קרדיט.
גם אני חושבת. -כן.
האומץ של נשות קודג'י נתן לנו השראה להעז להתעמת עם הפחד ביחד
בחוות דבש סמוכה.
אלה יתלבשו עליכן כמו בגדי גוף גדולים.
לא צריך לחבוש את הכובע.
נחכה עם זה עד שנגיע למכוורת ונפתח את הכוורות.
בסדר, כן. -נפתח את הכוורות? בסדר!
שמת לב שאני עומדת בין הרופאות?
ברוכות הבאות למשרד שלי. -וואו.
אתן עומדות בנוכחותן...
- פלישיה פולי דבוראית -
של יותר מ-10,000 דבורים. -אוי, אלוהים.
מה שאני אוהבת בדבורים זה שהן נטולות כל אנוכיות.
הדבורים האלה חיות רק שישה שבועות.
והן מעבידות את עצמן עד מוות
לטובת הדור הבא.
יש לנו מה ללמוד מהדבורים. -בהחלט.
יש לנו המון מה ללמוד מהדבורים.
אלוהים. -וואו.
בסדר...
אוי ואבוי.
רוב הדבורים האלה הן דבורים אומנות.
הן מדהימות.
רוצה להחזיק אותן? -בסדר.
את יכולה...
תני לה. -אני אעשה את זה.
היא רוצה להרשים את הבן שלה.
היי, שרלוט, איידן וג'ספר.
הנה אימא עם דבורים.
והנה סבתא שלכם במרחק בטוח.
טוב. -את מחזיקה?
וואו.
אני עומדת להתגבר על הפחד הזה עכשיו.
ברגע זה. -אני עושה את זה.
תסתכלי, ג'סמין. תראי את זה.
אני גאה בך כל כך עכשיו. -אני גאה בעצמי.
אני גאה בך.
כשאנחנו מדברות על נשים אמיצות,
זה לא אומרת שאת לא מתייאשת או מתאכזבת
או נתקלת במכשולים.
ולפעמים את צריכה מישהו שידחוף אותך הלאה.
כן. -זו בדיוק הייתה החוויה שלנו.
נכשלתי בשנה הראשונה ללימודי הרפואה.
ואני זוכרת שזה היה הדבר הטראומתי ביותר שעברתי בחיי.
לא הייתי בטוחה שאני עדיין רוצה בזה.
ואני זוכרת שאימא שלי אמרה,
"ג'סמין את יכולה לעשות את זה. את רק צריכה להסתגל."
אני חושבת שהדבר הכי חשוב
למי שרוצה להיות אדם מצליח הוא ללמוד להסתגל אחרי כישלון.
אמן! -זה נכון.
אין כמו לצאת להרפתקה חדשה
והאפשרות לחלוק את החוויה עם אימא שלך.
תראי את התמונות הנהדרות האלה.
היה כל כך כיף. -אלוהים.
אוי, אלוהים, צ'לסי.
הנסיעות בעולם איתכם היו אחת ההנאות הגדולות
בתקופת הבית הלבן. -מסכימה.
הן הרחיבו את אופקינו.
הנה אנחנו בטאג' מהאל. זה היה יום נפלא.
ניסיתי להכניס אותך לחוויה שאני חוויתי
וגם להעשיר את חייך.
זו הייתה הזדמנות נפלאה
ושמחתי כל כך שיכולת לחלוק אותה איתי.
גם אני.
היה לי המזל הגדול לפגוש המון אנשים אמיצים.
במיוחד אימהות שלחמו למען ילדיהן
או שניסו לשפר את החיים של ילדיהן
או שהתקוממו מול אינטרסים רבי-עוצמה.
זה מלמד אותך ענווה וגם נותן השראה.
אני חושבת על דולורס הוארטה, שהיא חברה ותיקה שלי.
דולורס לחמה לצד מנהיג העובדים הגדול סזאר צ'אבס...
- דולורס הוארטה - מנהיגת עובדים ופעילת זכויות אדם -
למען הקמת ארגון עובדים בכרמים של קליפורניה.
היא הובילה מחאות נגד תנאי עבודה לא בטיחותיים,
חומרי הדברה מזיקים ושכר נמוך מאוד.
והיא הייתה אחת מאדריכלי החרם הארצי על ענבים.
אלף בני אדם נהרגו בשנה שעברה.
אנשים שואלים, "איפה? בווייטנאם?"
ואני עונה, "לא בשדות של ארצות הברית."
העובדים מתקוממים.
יהיו שביתות בכל המדינה
וזה לא ייפסק עד שנקבל שוויון.
דולורס הוארטה, חברה ותיקה שלי שעבדה עם האיגוד...
- רוברט פ' קנדי -
היא פעלה בחזית המאבק על זכויות עובדים,
זכויות אדם וזכויות נשים.
והיו לה 11 ילדים. -אחד עשר ילדים.
אחד עשר ילדים לאורך שלושה עשורים.
כל דבר בעולם יצא מגוף של אישה.
- בייקרספילד, קליפורניה -
גם אחרי שנים כה רבות, דולורס לא האטה את הקצב.
וכמוה גם בנותיה,
שכמה מהן עוזרות בניהול קרן דולורס הוארטה,
שתומכת ומכשירה
את הדור הבא של המארגנים הקהילתיים.
כשאני קולה ומבשלת את הפלפלים,
הריח מזכיר לי את סבתא שלי.
- לורי דה לאון מנהלת ארכיון הקרן -
היא הכינה טמאלה.
לא למדנו לבשל מאימא שלנו.
- קמילה צ'אבס מנכ"לית -
לא. היא מבשלת רק כמה פעמים בשנה.
כי אימא הייתה עסוקה בענייניה מחוץ לבית.
לכן קיבלו את המידע מהסובבים.
- אנג'לה קבררה חברת הנהלה -
אני שמחה מאוד לראות את דולורס. אני חושבת שנכין טמאלה.
בטוח שנכין טמאלה. -את יודעת שאני אוהבת טמאלה.
שלום. שלום!
אני שמחה כל כך לראות אותך. -תודה על האירוח.
ברוכות הבאות לביתנו!
זה מרגש כל כך. שהבנות שלך ביחד.
אני אומרת לך, לא הייתי יכולה לעשות את זה בלעדיהן.
כמו שבני הצעיר ריקי, אמר, "היו לי ארבע אימהות."
שנשב ונכין טמאלה?
איך אתן עושות את זה בלי לאכול את הכול?
כי זה נא.
זה כמו בצק עוגיות נא. -כלומר...
את אומרת שאת לא אוכלת בצק עוגיות נא?
את לא אמורה. -בדיוק מה שרציתי לומר.
בנות כמה הייתן כשלמדתן להכין טמאלה?
הייתי בת 18.
ואחת מאלה שלימדו אותי הייתה הלן צ'אבס, אשתו של סזאר.
אתן זוכרות את ההפגנה הראשונה שלכן?
- מריה אלנה צ'אבס קליפורניה הולכת -
אני לא זוכרת, כי אנחנו גדלנו בהפגנות.
אני זוכרת את החרם על ענבים. אני זוכרת שהפגנו מול חנות "סייפווייז".
- חרם על ענבים, 10 במרץ 1969 -
היא עצרה יותר אנשים מכולנו. היא חילקה עלונים ואמרה,
"יש חומרי הדברה על הענבים."
היא עשתה את זה כשהייתה רק בת שש.
כשהן היו קטנות, לא היו להן ימי משחק.
היו להם ימי הפגנה.
גייסתן חברים שלכן?
בכיתה ב', אמרתן, "משהו מגניב עומד לקרות בשבת."
בדה לה פאס היה בית חולים ברמה נמוכה,
והילדים תמיד רצו להישאר לישון.
ויום אחד אימא שלי העמיסה את המכונית שלה,
והבנות, חואניטה וכולן, שהיו קטנות, בנות עשר, 11, משהו כזה,
שאלו אם יוכלו להישאר לישון. ואימא שלי אמרה, "לא."
חואניטה שאלה, "למה לא?
הרשית לריקי, אחינו, להישאר לישון אתמול."
ואני אמרתי, "זה נשמע סקסיסטי. תפגינו נגדה."
אז הן הניפו מקלות וצעדו סביב המכונית של אימא
ולא נתנו לה לנסוע.
הן צעדו סביב המכונית וקראו, "סקסיסטית, סקסיסטית"
וקמילה, שהייתה רק בת חמש או שש באותו זמן,
צעדה סביב המכונית וקראה, "סקסי. סקסי. סקסי."
אהבתי את זה. האקטיביזם לא נפסק בבית.
אין יותר. -מריח כמו טמאלה.
זו הייתה דרך נפלאה לראות אותך שוב,
עם הבנות שלך.
ואני חייבת לשאול אותך, דולורס,
איך הצלחת להוביל את התנועה
וגם לגדל את הילדים שלך?
חואניטה לא אכלה אם עזבתי אותה,
אז הייתי חייבת לקחת אותה איתי לדיונים.
ולאחר מכן נאלצתי להסתמך על הבנות הבוגרות
שעזרו מאוד עם הקטנים יותר.
היה לנו קשה מאוד כשהיא נעדרה כל כך הרבה.
את חושבת שגם את עברת את זה?
אני זוכרת שכילדה היו לי סיוטים איומים שקרה להם משהו,
ואני חושבת שזו אחת הסיבות לכך
שהם עשו כל מאמץ לא להיעדר באותו זמן.
לא היו לי אחים ואחיות.
אין לי בני דודים מהדור שלי.
אז לא היה אף אחד שגדלתי איתו.
לכן החוויה שלי הייתה שונה מאוד מהחוויה שלכן.
אימא שלי במידה רבה הייתה אם יחידנית,
בתקופה שהיא התחילה לעסוק בארגון עובדים.
נכחנו במפגשים הקהילתיים
של עובדי החוות.
איך אתן מסבירות מי היא דולורס הוארטה לילדים ולנכדים שלכן?
אני משתדלת לשתף את חוויות הילדות שלי...
- אליסיה הוארטה עוזרת נשיאת הקרן -
שלא תמיד היו חיוביות.
הייתי גלויה מאוד איתם בכל נושא
כדי שהם יבינו מה סבתא עושה
ולמה סבתא איננה.
כמו שאימא שלי עשתה איתנו,
כשלקחה אתנו להפגנות ודיברה איתנו על הנושא של ההפגנה
ועל מה שקורה,
כך לימדתי את הילדים שלי.
אני חושבת שרוב הילדים שלנו הלכו לעבוד בשירות הציבורי
באופן זה או אחר.
הם מבינים כמה חשוב להמשיך את העבודה.
אי אפשר לנוח על זרי דפנה ולומר,
"טוב, עשיתי את זה, גמרנו."
אני מספרת להם את הסיפורים היפים על אנשים שטיפלו בנו, את הסיפורים המצחיקים.
למשל, ניקבו לאמי את הצמיגים והיא בכל זאת שלחה אותנו לביה"ס.
חשבנו שלא נצטרך ללכת לבית הספר. היא...
היה לכן "יום צמיגים מנוקבים" במקום "יום שלג".
ואז אימא שלכן אמרה, "לא."
כן. "אתן הולכות." -"אתן הולכות לביה"ס."
בדלאנו למדנו מה אפשר לעשות.
והעובדים יודעים שהם כבר לא לבד.
אני חושבת שרבים לא יודעים
שנעצרת ע"י המשטרה לעתים קרובות.
ושהכו אותך.
יש לזה מחיר. נכון?
בשנות ה-60,
היה ספר בשם "דרך היאקי אל הדעת".
היה בו משפט אחד שאני זוכרת תמיד.
"כשאתם מחליטים להיות לוחמי צדק,
אתם יכולים לצפות שיירו בכם חצים רבים."
זכיתי לקבל את אחת מנוצות העיט
שהוענקו לי על קברו של סזאר צ'אבס.
ולצד רוחו של העיט,
המרווה נושאת את תפילתנו לבורא העולם.
אנחנו מתפללות שכולן יצאו מכאן היום עם אותה אנרגיה
כדי להמשיך בעבודה הטובה שכולנו עושות למען הקהילה.
איך את משכנעת אנשים
שבכוחם לעשות משהו כדי לשנות את מה שאינו צודק לדעתם
או שאינו טוב להם?
כשמארגנים אנשים,
צריך לדאוג שהם יבינו שהם צריכים לקחת את ההנהגה.
הם אלה שצריכים לעבוד,
ושיבינו שאם הם לא יעשו את העבודה,
זה לא יקרה.
אני רק רוצה להגיד שכל אחד יכול להיות אקטיביסט.
כן. גידלת את כל ילדייך להיות אקטיביסטים.
זה מדהים.
משפחה שמפגינה יחד תישאר יחד.
הנה הם באים.
- הנכדים של דולורס -
שלום לכולם.
היי.
לחיים.
לחיים!
אני מרגישה מבורכת
על שזכיתי באימא בעלת השפעה כזאת.
ואני חושבת שהעברנו את זה הלאה.
זה מה שנפלא. אנחנו ממשיכים בזה. שומרים על הגחלת.
לא נותנים לזה להיעלם.
אני חושבת שלהיות אימא טובה זה מעל לכול תמיד מבוסס על אהבה.
את שם כדי לעזור להם להיות הגרסה הכי טובה של עצמם
וכדי לדאוג שילדייך ידעו שאתם תמיד ביחד בכל עניין.
הדבר המשמעותי היחיד הוא ההרגשה שבמשפחה שאנחנו יוצרות,
בסופו של דבר קיימים בה החיבור הזה והאהבה הזאת.
זו משפחה. אנחנו משפחה.
אולי אני דודה מסוג אחר, אבל אני עדיין דודה.
אני חושבת שמבחינתה של אמי,
הבסיס של כל מה שהיא לימדה אותי
הוא שאני האדם היחיד שיהיה אי-פעם אני.
ומה אעשה כדי להפיק מזה את המרב?
אם אתן מקיימות את הקשר הזה באופן הנכון,
יש לכן הכול.
אוהבת אותך כל כך.
תרגום: גלית אקסלרד