Iškepsi man kiaušinienės?
Aha, iškepsiu.
- Su sūriu? - Aha, su trupučiu sūrio.
Mėgstu gaminti su savo vaikais, nes tai labai gera proga
mokyti juos kantrumo, truputį chemijos
ir nemažai matematikos.
Manai, maisto gaminimas kaip ir metafora?
Tam tikra prasme
tai tarsi vaikų auginimas, nemanai?
Stengiesi kiek gali. Tobulai nepavyks.
Aha. Na,
kartais būna, kad įdėjai druskos, o reikėjo cukraus…
- Aha. - …ir reikia pradėt iš naujo.
Taip pat manau, kad tėvų pareiga padėti vaikams suprasti,
kad gal nebūsi geriausias, net jei labai sunkiai dirbsi.
- Būtent. - Bet vis tiek gali tai mėgti.
Vis tiek gali tuo mėgautis.
Būti mama buvo geriausia ir sunkiausia
patirtis gyvenime.
Džiugu, kad taip galvoji,
- kai aš šalia. - Taip.
Mamos ir dukros santykiai
yra nepaprasti, artimi, nuostabūs,
bet ir labai įtempti,
nes labai nori ir saugoti, ir auklėti,
bet tuo pačiu nori sukurt
- nepriklausomą žmogų. - Na…
Labai sunku.
Nemanau, kad mūsų santykiai buvo įtempti.
Na, buvai paauglė. Tiek pamenu.
Gerai. Veiksmas.
Yra daug moterų, žinančių, ką daryt su savo kiaušidėmis.
Aš…
Čia šeima. Mes šeima.
SMARKIOS MOTERYS YRA MAMOS
PRISIMINIMAI
O vargeli.
Vartyti albumą, turiu pasakyt,
kažkaip ypatinga. Man labai patinka.
- Kaip šaunu. - Tiesiog labai patinka.
Čia tave laiko senelė, mano mama Dorotė.
O čia nukąstas mano vargšas tėtis,
bet jis čia, pasirėmęs lazda.
O kai žiūriu
į šias puikias nuotraukas, kai tu gimei,
tiesiog galvoju, kokia nuostabi ir sukrečianti atsakomybė apima,
kai gauni į rankas kūdikį.
Kai staiga
tampi atsakingas už šį naują žmogeliuką.
Tai buvo gana bauginanti atsakomybė ir…
Nors pamenu, sakei, kai buvau maža,
- kad susidorosime su viskuo… - Taip.
…ir kad gali prireikti laiko,
nes prieš tai nebuvai mama…
- …o aš nebuvau kūdikis. - Teisingai.
Augant man buvo svarbu girdėti tai.
Tai padėjo man, kai tapau mama.
- Tai išlaikydavo pusiausvyrą… - Taip.
…tarp auklėjimo
ir motinos švelnumo dukrai.
O vargeli. Čia kartu balsuojame.
Kai tavo tėtis kandidatavo į prezidentus.
- Tai buvo 1992 m. - 1992 m. Aha.
Kadangi buvome viešumoje,
kaip įmanydama stengiausi apsaugoti tave nuo perdėto dėmesio,
bet taip pat nenorėjau tavęs izoliuoti.
Tad bandžiau išlaikyti pusiausvyrą…
O ta pusiausvyra ir dinamika su laiku neišvengiamai kito.
Aha.
Būti mama - vienas smarkiausių potyrių,
ir manau, kad tos motinos ir dukros, su kuriomis kalbame,
turi daug ko mus išmokyti.
Tai išties tiesa, kai kalbame apie Goldi Hon ir jos dukrą Keit Hadson.
Goldi nusimano apie visus iššūkius,
susijusius su viešu gyvenimu.
Ji grūmėsi su depresija ir nerimu savo karjeros pradžioje.
Negalėjau išeiti į viešumą nesusirgdama.
Staiga tapau garsi, nors dar nė nežinojau, kas aš.
Tad nuėjau pas gydytoją.
Ji ėmė medituoti, tai labai padėjo.
Ji net įkūrė ne pelno organizaciją,
kurioje moko vaikus susidoroti su įtampa.
Man labai patinka, kad Keit paveldėjo ne tik savo motinos vaidybos talentą,
bet ir atsidavimą rūpintis savo fizine ir psichine sveikata.
Pakalbėsime apie jų mamos ir dukros santykius,
kaip išmokyti pasitikėjimo savimi, atsparumo, optimistiškumo.
TOPANGA KALIFORNIJA
Taip pat žaviuosi, kaip Goldi ir Keit suartina šokis,
aš taip pat jį dievinu.
Tai įdomi kūno ir proto pusiausvyros išraiška,
ir jos pasikvietė mus į šokių aikštelę.
Mamytės ir dukrytės.
- Kaip malonu. - Sveiki, brangioji.
O Dieve.
Tai į ką mus čia įvėlėt?
Nujaučiu artėjančią pamoką.
Sakiau mamai, kad džiaugiuos, jog sutikot šokt tango…
- Juokaujat? Ji labai džiūgavo. - Džiūgavau.
Niekad neatsisakysiu šokių pamokos,
o tango nesimokiau gal dešimt metų, tad pats laikas.
GOLDI HON IR KEIT HADSON
Na, tai puiku.
Tik jei norit kalbėt apie santykius,
štai ką darydavau su savo motina nuo ankstyvos vaikystės.
Ji visur viską palieka.
O aš tokia „O. Štai mamos švarkas.“
Visada, kai kur nors išeinam, nešu visus jos daiktus.
Akinius, raktus. „Kur mašinos raktai?“
Turiu tavo raktus, mama.
Norėčiau sakyt, kad ji meluoja, bet negaliu.
Gerai. Mes pasiruošusios.
Sakykit, ką daryt.
Argentinietiškasis tango. Bendradarbiauti svarbu, abi pusės turi atiduoti 100 %.
KARLOSAS BARIONUEVAS TANGO INSTRUKTORIUS
Aistra tėra dalis tango.
Turi būti ryšys, pasitikėjimas. Turite rodyti jausmus.
MAITĖ VALDES TANGO INSTRUKTORĖ
Kai imamės ko nors, reikia struktūros. Taip?
Jei noriu vesti, mano kairė ranka turi būti išorėje. Aišku?
Vienas, du.
Ir šokame kvadrate.
Vedimo paslaptis tokia: jei nori, rasi kaip.
Žinote, ko norite, tai ir padarykite tai.
- Gerai. Nori vesti, mama? - Ne, noriu, kad tu vestum.
Kas darosi? Gerai.
Šįkart eikime į šoną.
- Į deši… - Į šitą pusę.
Tik daryk, ką liepiu tau daryt.
Ir čia ką tik perėmė vadžias.
- Kaip vedate viena kitą? - Įdomu.
Aš vedžiau, o mamai truputį nusibodo.
Ji apsuko mane.
Ir man taip nutiko. Vedžiau, o mama tokia „Gerai“.
„Noriu, kad vestum, bet tik 20 s.“
- Aha, taip? - Būtent.
Dabar, kai jau supratote,
metas jums šokti su Karlosu.
Tad jūs sėdite.
- Laukiam, kol kas nors pakvies. - O jis prieis ir pakvies.
- O, supratau. - Na, štai.
Manau, ji pirmoji.
Jis pasirinko mane.
Mama.
Man patinka.
- Ji tam gimusi. - Tam gimusi.
- Bravo. Labai gerai. - Jėga! Kaip šaunu.
Labai tavimi didžiuojuosi.
- Norit eiti į lauką? - Taip.
Kokia graži diena.
Pamokos metu kalbėjome, kaip svarbu judėti
ir atsiduoti.
Išties tampi viena su savimi,
tai padeda mums suprasti, kas yra sąmoningumas.
Tad tėvai turi atkreipti į tai dėmesį,
nes tikrai galima užkrėsti jausmais.
Taigi vaikai jaučia, ką tu jauti.
Ir kaip jausti savo vaikus.
Na, kadangi mama jaučia mane, ji padeda man
- matyti savo pačios emocinę būklę. - Aha.
Bet kaip judvi laviravote tarp jūsų noro būti aktore?
Tai ta pati profesija, su kuria jūsų mama sulaukė didžiulio pasisekimo.
Buvau 11 m. ar gal net 10 m. kai pasakiau
„Mama, aš būsiu aktorė“.
Ji tokia „Gerai“.
- „Ramiau. Eik į savo kambarį.“ - „Ir grįžk į penktą klasę.“
„Ir grįžk į penktą klasę.“
Bet štai ką ji padarė,
davė galimybę man dalyvauti atrankoje. Ji…
- Pamenate, kokioje? - Taip.
Tai buvo Hauvi Mandel situacijų komedija.
- Negali būt. - Oho.
Aha, ir mama man to nepasakė,
bet iš tikrųjų gavau vaidmenį.
- Ką pasakėte jai? - Jie jos norėjo.
- Pasakėt, kad negavo vaidmens? - O taip.
„Jie pasirinko kažką kitą“ ir „Nieko tokio“.
Kaip ir davė to paragaut, kad paskui vėl galėčiau būti vaiku.
Labai norėjau, kad ji gyventų kaip įmanoma normalesnį gyvenimą,
kol baigs mokyklą.
O paskui atleidau vadeles.
Daugiau nieko nebekontroliavau.
- Tai nereiškia, kad lengva… - Nereiškia, kad lengva.
- Kad jūs visad sutinkate. - Ne. Mes gerai tai žinom.
Išmokstame savaip, tiesa?
O kai reikia pasakyt kažką, tai ir pasakai,
bet ne nuolatos…
- Aha. - …nes tai niekuo nepadeda.
Aš ėjau kupina drąsos.
Mano kelionė buvo atrasti daugiau dvasios ir širdies.
Nes žinau, kai kuriu verslą ar dirbu filmavimo aikštelėje,
visi pradeda su kažkuo labai galingu.
Mėgstu sakyti mergaitėms, kad ypač vadovo pareigos
neatrodo vienaip.
Tai milžiniška vaivorykštė iš įvairių asmenybių ir stiprybių,
kurios sueina kartu kurti kai ko galingo.
Manau, tai taip pat smarku, kaip lipti į sceną.
- Jūs labai žavi. - Jūs norit šėlt.
Hilari tokia „Judam“.
Reikia atsargiai.
Susidūrė mamos.
- Dievinu šias nuotraukas… - Vargeli, kokia tu miela.
…kur aš su mama.
- Kokia tu miela. - Aha, miela. Tik pažiūrėk į mane.
Bet kodėl tu niekad manęs taip nerengdavai?
Tu niekad nebūtum leidusis.
Nuo mažens buvai labai išranki,
neleidai vilkti bet ko.
Čia mano mama, kai baigė vidurinę.
Tai išties nepaprastas tavo mamos pasiekimas,
- nes jos seneliai išvarė ją iš namų. - Taip.
Iš esmės ją apleido ir paliko…
- Jos tėvai, o paskui seneliai. - Aha.
Kai žiūriu į mamą, daugiau sužinau apie jos gyvenimą,
suprantu, kaip įspūdinga, kad ji taip stipriai stengėsi būti motina,
nes pati jos neturėjo.
Bet toks skirtumas tarp motinos ir motinystės.
Taip.
Jei tikrai esi motiniška, niekuomet nepaleisi vaiko.
KAJEN DOROŠOU LGBT AKTYVISTĖ, G.L.I.T.S. ĮKŪRĖJA
Tai man primena Kajen. Ji, tiesą sakant, užaugino daug vaikų,
kurie buvo išspirti iš namų už tai, kad jie gėjai, translyčiai
ar atrodo, kad jie neturi ateities bendruomenėje.
Ji subūrė šeimą.
- Taip. Ne kraujo šeimą, bet… - Pasirinktą šeimą.
KVINSAS NIUJORKAS
Na, sveiki. Girdėjau, čia vyksta vakarėlis.
- Kaip jūs? Eime. Aha… - Kiek čia jūsų daug.
- Sveiki. - Turime draugų.
- Sveiki. - Sveiki.
TVINKL ARIJA POL
- Aš Tvinkl. Malonu. - Malonu.
- Mokiau šį žmogų. - Malonu.
DORKAS ADEDOUDŽA
- Juokaujat. Vargeli. - Studijavau Kolumbijos universitete.
Tai šaunu.
Kai man paskambino Dorkas, pasakė „Čelsė yra mano dėstytoja“,
- pasakiau „Kažką gerai darome“. - Aha.
Kajen įkūrė GLITS 2015 m.
TRANSLYČIŲ VISUOMENĖJE GYVENANTYS GĖJAI IR LESBIETĖS
Tai būstais aprūpinanti programa
translyčiams jaunuoliams, kurie grėsmingai dažnai tampa benamiais.
O ji suteikia kur kas daugiau nei vien tik stogą virš galvos.
Nepadėsim jiems, jei tik dalinsim metro korteles ir ŽIV testus.
Padėkim jiems taip, kaip reikia.
Išsilavinimas. Pradedame nuo to.
Susipažinau su ja, kai neturėjau brandos atestato.
Mokyklą baigsiu rudenį,
jos padedama tikiuosi patekti į Kolumbijos arba Džordžtauno universitetą.
- Ji nori būti advokate. Aš ją palaikau. - Taip!
O ji tokia protinga.
VANESA VORI
Dabar ji baigs magistrantūrą ir doktorantūrą.
- Kokia jūsų doktorantūra? - Socialinė gerovė.
- Jos skatinimas daug reiškė, ar ne? - Žinoma.
Jos skatinimas ir švelnūs grasinimai.
Visko buvo.
Manau, kad motinystė galingas dalykas.
Turiu vaikų visame pasaulyje, visus juos branginu ir myliu.
Dažnai mes nebuvome kviečiami Kalėdoms, Padėkos dienai, Velykoms -
į šventes, kurias dauguma žmonių švenčia su šeimomis.
Tad kai aš esu mama, galiu atkurti tas akimirkas,
kad atsigriebčiau už dešimtmečius, kai negalėjome to patirti.
Dažnai žmonės kaip mes pabėga iš namų, jų niekas neremia,
nes mes pasirenkame gyventi savo tikrą gyvenimą.
Bet kas būtų, jei tėvai būtų
palaikę mus toje kelionėje, ar ne?
Tad ji kompensuoja tą spragą
daug jaunų žmonių, su kuriais susitinka.
- Tai išties motinos vaidmuo. - Tikrai.
Nieko neišmokysi jaunų žmonių,
jei nepapasakosi jiems, koks buvo tavo kelias.
Teisingai.
Palikau namus, kai buvau paauglė.
Nebuvo taip, kad neturėjau mamos.
Turėjau sąlyginę mamą.
Nedrįsau derėtis dėl jos sąlygų,
kurios buvo susiję su mano savęs išraiška ir tuo, kas buvau.
Pusę gyvenimo buvau linkusi į savižudybę. Niekaip negalėjau to atsikratyti.
NEPRIEKAIŠTINGOJI SABRINA LGBT AKTYVISTĖ
Nepriekaištingoji Sabrina
padėjo man, kai jaunystėje kamavausi
dėl lytinės tapatybės.
Na, mama vadina mane Džeku, bet aš dirbu kaip Sabrina.
Ir visi persirengėliai vadina mane Sabrina.
Translytė Nepriekaištingoji buvo mano mama,
padėjusi man išlikti gyvai.
Kai buvau benamė, kai gyvenau Centriniame parke,
ji pamatė mane ir pasakė „Kelkis“.
Atsakiau „Neisiu su tavim“.
O ji tarė „Taip, eisi. Susirink krepšius. Einam.“
Kai ėjome į pastatą, durys buvo atviros.
Ji pasakė „Mano durys lieka atviros. Pamatysi.
Niekad nerakinu durų, kad tokie kaip tu visada galėtų įeiti.“
Prieš tai buvote ją sutikusi?
Ne. Ir tada ji padarė kai ką įspūdingo.
Nusivedė mane atgal į mamos namus ir paaiškino jai apie lytinę tapatybę.
Kiek žmonių aukotų savo laiką,
kad paaiškintų transfobei motinai,
kad negalima dėl to išmesti savo vaiko?
Sėmiausi iš jos tų pamokų ir perdaviau jas jiems visiems.
Ji padovanojo man šeimos meilę. Pirmąkart ją patyriau.
CHOAKINAS REMORA
Nėra nieko labiau transformuojančio.
Kai buvau jauna, 15 m. translytė mergaitė
San Fransisko gatvėse,
galėjai būti sekso paslaugų darbuotoja, o jei buvai pakankamai graži - atlikėja.
Neturėjai pasirinkimo dirbti įprasto darbo
ir siekti išsilavinimo.
Tad kadangi aš siekiu to, kas nors gali pamatyti ir galvoti „Aš irgi galiu“.
- Nes jūs tai rodote. - Nes rodau tai.
Tikėjau ja, kai ji netikėjo savimi.
Tikiu visais šiais mažučiais.
Dabar mudvi su mama kaip ir gerai sutariame…
KAJEN IR JOS MOTINA
…vis dar truputį pykstu,
bet štai ką pasakysiu.
Surengėm vakarėlį, mama buvo labai suglumusi.
Turėjom čia ir nepriskiriančių savęs jokiai lyčiai - turėjom visokių.
Ir mano motina, telaimina Dievas tą mielą senutę, pasakė
„Na, aš translytė“.
Aš sakau „Mam“. O ji „Žinau. Tik norėjau taip pasakyt.“
Ir tą akimirką viskas buvo atleista.
Čia šaunios nuotraukos, kai tau buvo maždaug 12 m.
Baltuosiuose rūmuose.
Žiūrėk. Tu jau mano ūgio.
Mane tai labai trikdo.
Tai man buvo svarbi akimirka.
Regis, priverčiau sustoti su manim nugaromis…
- Tikrai privertei. - …visiems, kas buvo netoliese.
Kaip miela.
Labai šaunu.
Labai įdomu, kad 12-13 m. amžiaus vaikai
nori žinoti, kur jų vieta,
o pirmoji tavo vieta yra tavo šeimoje.
O motinos kalnus nuvers,
kad pasirūpintų, jog jų vaikai turėtų visko, ko reikia.
Todėl noriu pakalbėti apie Meriam Al Sultan.
Ji motina iš Saudo Arabijos,
įstrigusi neramioje santuokoje,
besimokanti magė šalyje,
kurioje magų pasirodymai draudžiami,
o daug svarbių aspektų moterų gyvenime vis dar
nusprendžia globėjai vyrai.
Ji nusprendė išvykti su savo dukra.
- Iškėlė ją iš ten… - Na ir smarkus sprendimas.
…kur viskas buvo žinoma,
kad suteiktu dukrai daugiau galimybių.
Kad suteiktų dukrai galimybę siekti bet kokios svajonės,
ar tai būtų magija, ar kas nors kita.
- Bet kas. - Bet kas.
Gal išmokys mus kokių triukų.
Nežinau, ar jos ką nors atskleis.
Nežinau. Pamatysim.
LOS ANDŽELAS
Štai taip.
„Ženkit priekin. Pelėda Artemidė.
„Pasakykit stebuklingą žodį, kad įeitumėt“?
Abrakadabra?
Sezamai, atsiverk?
Tik pažiūrėk, mama.
Gerai. Štai ir mes.
„Nematoma Irma kviečia prisijungti prie jos pianino kambaryje.“
Atrodo, kad turėčiau dalyvaut procesijoje.
Oho!
Meriam mokėsi magijos triukų nuo vaikystės.
Šios aistros siekė ir po to, kai 2013 m. atvyko į JAV.
- Labas, Meriam ir Džudi. - Sveikos.
Sveiki. Džudi, labai malonu…
Meriam dukra Džudi taip pat pamėgo magijos triukus.
O dabar mes galime išvysti jas kartu pasirodančias
garsiame „Magic Castle“ pasirodymų klube Los Andžele.
- Kaip ir žmonės… - …mes taip pat įvairių spalvų.
- Įvairių atspalvių. - Įvairių formų.
- Su įvairiais interesais. - Įvairiomis asmenybėmis.
Deja, kartais mūsų skirtumai gali mus skiri.
Per amžius tai kėlė nesutarimus.
- Patriarchija. - Rasizmas.
Vergovė.
Karai.
Hilari, pagalvokite apie metą, kai jautėtės atitrūkusi nuo žmonių,
ir šitaip nutraukite siūlą.
Ir, Čelse, norėčiau, kad padarytumėte tą patį.
Drasko širdį, tiesa?
Bet vis tiek yra dalykų, kurie gali mus…
…vienyti.
Dabar, Hilari, surinkite visus siūlo gabaliukus
ir padarykite iš jų rutuliuką.
Puiku.
Kai ieškome vienijančių dalykų…
…randame vienybę ir bendrą žmogiškumą.
Tiesa ta, kad mes labiau panašūs…
…nei skirtingi.
- Oho. - Kartu mes galime pagerinti pasaulį.
- Tai nuostabu. - O vargeli!
- Amen. Tiesa? - Amen. Oho.
Manote, jūs pirmoji ar vienintelė Saudo Arabijos moteris, užsiimanti magija?
Kai augau,
moterims nebuvo leidžiama pasirodyti scenoje, taškas.
Tad ne vien magija.
Visiškai negalima pasirodyt.
Tad nežinau, ar buvau pirmoji.
Išties pasirodyti žmonėms pradėjau
tik atvykusi į JAV.
Papasakokite mums truputį apie savo kelionę čia.
Tai sunkus sprendimas. Vis dar.
Iš esmės, kai atvykau į JAV, vis dar buvau ištekėjusi.
Atvykau su savo vaiku.
Ir norėjau išsiskirti, kai buvome ten,
bet tai nepaprastai sudėtinga.
Saudo Arabijoje moterys vis dar negali pateikti skyrybų prašymo.
Tik vyras gali išsiskirt su moterimi.
Jaučiau, kad dabar kontroliuojamas ne tik mano,
bet ir mano dukros gyvenimas,
nes ji irgi mergaitė.
Nusprendžiau pasilikti ir pasiprašiau prieglobsčio.
Ir mes vis dar čia. Aha.
Vaikščiodamos čia matome daug magų vyrų.
Aš išties užaugau su tuo įvaizdžiu,
kad magas yra vyras, o moteris tik padėjėja.
- Taip. - Tad jūs jau skinat naują kelią.
Moteriai sunku tai pradėti.
Jei tu vyras, tave atvirai mokys.
Jei tu moteris,
tau pasiūlys būt vyro padėjėja.
Tad prireikė daug laiko, kad žmonės išsilaisvintų nuo tų lyčių vaidmenų.
Kai moterys progresuoja, visad atsiranda priešiška reakcija.
Visuomenė, darbas nori tą progresą stumti atgal.
Ko linkite savo dukrai Džudi?
Kokios ateities norėtumėte jai?
Kai aš augau, lyčių vaidmenys buvo apibrėžti
ir niekas negalėjo jų peržengti.
Buvau priversta sėdėti namie, paisyti aprangos kodo,
moterys negalėjo daryt to ir ano.
Noriu, kad ji galėtų daryti, ką tik nori.
Manau, kad nėra ribų tam, kuo ji gali būti.
Man labai patinka.
- Štai tavo vestuvės! - Tikrai.
Kadangi kalbame apie smarkias moteris,
aš išties ilgiuosi močiutės. Kasdien apie ją galvoju.
Man tai tiesiog šviesūs prisiminimai.
Turiu pasakyti, tikrai mėgstu tą mūsų nuotrauką.
Žinoma, viena mano mėgstamiausių nuotraukų
yra ta, kurioje bandau perduoti tau motiniškos išminties
ir tau tai nepriimtina.
- Visai nepriimtina. - Bet žiūrėk, mėgdžioju tave.
- Mokausi iš tavęs. - Tiesa.
Tavo rankos įspraustos į šonus. Mano irgi.
Tu visiškai teisi.
Norėjau būti mama, bet taip pat nuogąstavau dėl to, kaip man seksis.
Nes tikimasi, kad būsi tobula mama,
bet tai visiškai nerealu.
- Ir nesveika. - Ir nesveika.
- Tai nesveiki lūkesčiai. - Na, ir tai neįmanoma.
Todėl noriu išgirsti Kudži moterų istoriją.
Ši imigrantė mama Sintija viena augino savo dukrą.
Pasirodo, ji ne tik tapo gydytoja.
Bet ir jos dukra tapo gydytoja.
Ir aš trokštu pakalbėti su jomis apie tai, kaip užauginti smarkią moterį.
Kaip išsilaisvinti nuo to perfekcionizmo prakeiksmo?
LENOKSAS MASAČUSETSAS
Mes domėjomės
ir nežinome, ar yra kitų motinų ir dukrų…
GYD. SINTIJA KUDŽI-SILVESTER
…kurios tuo pačiu metu studijavo mediciną
ir dar suderino savo rezidentūrą.
Ir mes gūglinom tai.
Tad papasakokite truputį apie save.
Mokiausi slaugos.
Dirbau slaugytoja kokius aštuonerius metus.
O Džesmin vis dar buvo per maža,
kad galėčiau studijuoti mediciną.
GYD. DŽESMIN KUDŽI
Tad tariau „Žinot ką? Būsiu slaugytoja.“
Kada nusprendėte studijuoti?
Visada žinojau, kad noriu studijuoti mediciną,
nes nuolat buvau su mama.
Net kai ji dalyvavo pamokose,
buvau su ja. Fizikos pamokose,
slaugytojų mokymuose.
Tiesą sakant, iškart norėjau, kad ji būtų gydytoja.
- Iškart? - Aš tokia „Čia stetoskopas“.
Kai ji žaisdavo „Operaciją“,
tai buvo rimta?
- „Šitaip nedarom.“ Aha. - „Šitaip nedarom.“
Mano vaikystėje nebuvo tiek daug sektinų pavyzdžių,
afroamerikiečių pavyzdžių.
Jei nematai tokio žmogaus ar vaizdinio, rodančio, kad tai įmanoma,
tau sunku, suprantat?
Ir aš žinojau, kad turiu jai didžiausią įtaką.
Tad negalėjau pasiduoti.
Jei man nepasiseks, ji turės dingstį, kodėl ir jai nesiseka.
Už tai esu dėkinga mamai.
Kaip ir ji sakė,
mačiau, kaip ji tai darė, ir galvojau „Ir aš galiu“.
Nė nekilo klausimų.
Tad mano mama tikrai tvarkė mano gyvenimą.
Ir jūs nusipelnot pripažinimo.
- Ir aš taip manau. - Taip.
Kudži moterų drąsa įkvėpė mus kartu įveikti baimes
šalia esančiame bičių ūkyje.
Vilkitės juos kaip įprastus kombinezonus.
Gobtuvų užsidėti nereikia.
Užsismauksim juos, kai nueisim į bityną ir atidarysim avilius.
- Gerai, aha. - Atidarysim avilius? Gerai!
Pastebėjot, kad aš tarp gydytojų?
- Čia mano darbo vieta. - Oho.
Dabar jūs stovite šalia…
FELISIJA PULI BITININKĖ
- …virš 100 000 bičių. - O vargeli.
Bitės man labai patinka tuo, kad yra neįtikėtinai nesavanaudiškos.
Šioms bitėms tėra šešios savaitės.
Ir jos sąžiningai dirba iki nukritimo,
kad padėtų kitai kartai.
- Galėtume pasimokyti iš bičių. - Tikrai.
Galima labai daug išmokti iš bičių.
- O Dieve. - Oho.
Gerai.
O vaikyti.
Dauguma šitų yra bitės maitintojos.
Jos nuostabios.
- Norite palaikyti jas? - Gerai.
Tad galite…
- Duokit jai. - Aš palaikysiu.
Ji nori sužavėt savo sūnų.
Labas, Šarlote, Eidenai ir Džasperi.
Čia mamytė su bitėmis.
O čia jūsų močiutė saugiu atstumu.
- Puiku. Laikau. - Laikot?
Oho.
Tuoj įveiksiu čia tą baimę.
- Dabar. - Tuoj padarysiu tai.
Tik pažiūrėk, Džesmin.
- Dabar labai tavim didžiuojuos. - Aš didžiuojuos savimi!
Didžiuojuosi jumis.
Kai kalbame apie smarkias moteris,
neturime omeny, kad jūs nesusvyruojate, nenusiviliate,
nepatiriate nesėkmių.
Arba kad kartais neprireikia kitų pagalbos.
- Aha. - Būtent tokia mūsų patirtis.
Pirmus medicinos studijų metus susikirtau.
Tai buvo labiausiai traumuojantis įvykis gyvenime.
Sakiau „Nebežinau, ar dar noriu tai daryti“.
Pamenu mamą sakant
„Džesmin, tu gali. Tau tereikia prisitaikyti.“
Manau, tai svarbiausias dalykas,
kad sulauktum pasisekimo - išmokti prisitaikyti po nesėkmės.
- Amen! - Teisingai.
Nėra nieko smagiau, nei leistis į nuotykį
ir dalintis juo su savo mama.
Pažiūrėk į šias šaunias nuotraukas.
- Kaip mums buvo smagu. - O vargeli.
O vargeli, Čelse.
Keliauti su tavimi po pasaulį buvo vienas didžiausių džiaugsmų, kai buvom
- prezidento šeima. - Pritariu.
Išties plėčiau akiratį.
Štai mes Tadž Mahale. Buvo labai šauni diena.
Išties bandžiau įtraukti tave į savo patirtis
ir praturtinti tavo gyvenimą.
Buvo tikrai puiki galimybė,
labai džiaugiausi, kad galėjome ja dalintis.
Ir aš.
Man labai pasisekė sutikti tūkstančius drąsių, smarkių žmonių.
Ypač motinas, kovojančias dėl savo vaikų,
bandančias suteikti jiems geresnį gyvenimą
ar pasipriešinančias galingiems asmenims.
Tai sumenkina mus, bet ir labai įkvepia.
Tuomet pagalvoju apie ilgaamžę draugę Dolores Huertą.
Dolores kovojo kartu su puikiu darbininkų lyderiu Cezariu Čavezu…
DOLORES HUERTA - DARBININKŲ LYDERĖ, PILIEČIŲ TEISIŲ AKTYVISTĖ
…kad suvienytų Kalifornijos vynuogynų darbuotojus.
Ji vadovavo protestams dėl nesaugių darbo sąlygų,
kenksmingų pesticidų ir labai mažų algų.
Ir ji buvo viena svarbiausių nacionalinio vynuogių boikoto rengėjų,
Pernai žuvo tūkstantis žmonių.
Žmonės klausia „Kurgi? Vietname?“
Atsakau „Ne. Jungtinių Amerikos Valstijų laukuose.“
1965 M.
Darbuotojai kyla.
Visoje šalyje bus streikų
ir jie nesiliaus, kol nebus lygybės.
Sena mano draugė Dolores Huerta, kuri dirbo sąjungoje…
ROBERTAS F. KENEDIS
Ji ėjo priešaky, kovojo už darbuotojų teises,
žmogaus teises, moterų teises.
- Ir susilaukė 11 vaikų. - Vienuolikos.
Ir 11 vaikų per tris dešimtmečius.
Viskas šiame pasaulyje atsirado iš moters kūno!
BEIKERSFILDAS KALIFORNIJA
Net po šitiek metų Dolores nesustojo.
Jos dukros taip pat.
Kelios jų padeda valdyti „Dolores Huerta Foundation“ fondą,
kuris remia ir ruošia
kitą bendruomenės organizatorių kartą.
Kai skrudinu ar kepu aitriąsias paprikas,
kvapas tiesiog nukelia mintimis pas mūsų močiutę.
LORI DE LEON ARCHYVINIO PROJEKTO DIREKTORĖ
Ji gamindavo kukurūzų papločius su mėsa.
Gaminti neišmokome iš mamos.
KAMILA ČAVEZ VYKDOMOJI DIREKTORĖ
Ne. Ji gamina tik kelis kartus metuose.
Nes mama užsiėmusi. Ji turėjo reikalų,
o mes sugerdavome informaciją iš mus supančių žmonių.
ANDŽELA KABRERA VALDYBOS NARĖ
Nekantrauju pamatyti Dolores. Manau, gaminsime kukurūzų papločius.
- Tikrai gaminsime. - Dievinu juos.
Sveiki!
- Dievuliau, kaip džiaugiuos jus matydama! - Ačiū, kad priėmėt mus.
Sveiki atvykę į mūsų namus!
Kaip smagu, kad visos jūsų dukros kartu.
Pasakysiu jums, nieko nebūčiau galėjusi padaryti be jų.
Kaip mano jaunėlis Rikis sako „Turėjau keturias mamas“.
Sėdam ir gaminam papločius su mėsa?
Kaip padarot visko nesuvalgiusios?
Nes jie žali.
- Kaip žalia sausainių tešla. - Na…
Sakot, nevalgot žalios sausainių tešlos?
- Na, nederėtų. - Norėjau taip sakyti.
Kada išmokot gamint šiuos papločius?
Kai man buvo 18 m.
Ir mane pamokė Cezario žmona Helen Čavez.
Visos pamenat savo pirmąjį protestą?
MARIJA ELENA ČAVEZ „CALIFORNIA WALKS“
Aš nepamenu, nes grynai užaugome piketuodamos.
Pamenu, kai boikotavome vynuoges, kaip stovėjome prie „Safeway“ parduotuvių.
NACIONALINIS VYNUOGIŲ BOIKOTAS 1969 M. KOVO 10 D.
Ji sustabdė daugiau žmonių nei kas kitas. Dalino lapelius ir sakė
„Ant vynuogių yra pesticidų“.
Tuo metu jai tebuvo šešeri.
Būdami maži vaikai neturėjo žaidimų dienų.
Turėjo piketavimo dienas.
Prisikviesdavot savo draugų?
Antroje klasėje sakėt „Šeštadienį vyks kai kas nerealaus“.
De la Pase buvo neišvystyta ligoninė,
vaikai nuolat norėdavo praleisti ten naktį.
Kartą mama dėjos daiktus į mašiną,
o vaikai, tarp jų ir Chuanita, buvo mažiukai, gal kokių 10-11 m.
Jie sakė „Mama, galim nakvot?“ O mama „Ne“.
O Chuanita varė „Kodėl ne?
Leidai Rikiui“, mūsų broliui, „praeitą naktį ten nakvot“.
Ir aš pasakiau „Panašu į seksizmą. Turėtumėt protestuot prieš ją.“
Tad jie visi pasigriebė pagaliukus, vaikščiojo aplink mamos mašiną
ir neleido jai išvažiuot.
Eina aplink mašiną skanduodami „Seksistė. Seksistė.“
O Kamila, kuri tada dar buvo maža, gal penkerių ar šešerių,
eina aplink mašiną sakydama „Seksuali. Seksuali.“
Man patinka. Aktyvizmas nesiliovė ir namuose.
- Daugiau nebeturime. - Kvepia, kaip turėtų.
Koks puikus būdas vėl pasimatyti su jumis,
su jūsų dukromis.
Turiu paklausti, Dolores,
kaip, po galais, sugebėjote vesti judėjimą
ir dar auginti savo vaikus?
Na, Chuanita nevalgydavo, jei palikdavau ją,
tad turėjau ją vestis kartu į derybas.
Ir turėjau kliautis savo vyresnėlėmis,
kurios labai padėdavo su mažesniaisiais.
Mums buvo labai sunku, kai jos dažnai nebūdavo.
Ar jums irgi taip buvo?
Pamenu, kad sapnuodavau baisius košmarus, jog jiems kas nors nutinka.
Manau, iš dalies dėl to
jie labai stengėsi nebūti išvykę tuo pačiu metu.
Neturėjau brolių ar sesių.
Nei savo amžiaus pusbrolių, pusseserių.
Neturėjau su kuo užaugti.
Tad mano patirtis labai skiriasi nuo jūsiškės.
Mano mama praktiškai buvo vieniša motina
tuo metu, kai ėmėsi organizuoti.
Mes susitikdavome bendruomenės susirinkimuose,
kuriuos rengdavo ūkių darbuotojai.
Kaip paaiškinate savo vaikams ir anūkams, kas tokia yra Dolores Huerta?
Visada bandau pasidalinti savo vaikystės patirtimis…
ALISIJA HUERTA DIREKTORĖS PAVADUOTOJA
…kurios ne visada labai teigiamos.
Labai aiškiai viską paaiškindavau,
kad jie suprastų, ką veikė močiutė
ir kodėl jos nebūdavo.
Kaip darė mūsų mama su mumis -
nusivesdavo į piketus ir aiškindavo, kokia yra problema,
kas vyksta.
Taip ir aš mokiau savo vaikus.
Manau, dauguma mūsų vaikų vienaip ar kitaip tiekia
viešas paslaugas.
Jie supranta, kaip svarbu tęsti tą darbą.
Negali jaustis patogiai ir sakyt
„Gerai, padariau šitai. Dabar baigta.“
Pasakoju jiems šaunias juokingas istorijas apie žmones, kurie mumis pasirūpino.
Pavyzdžiui, jie supjaustė mamos padangas, o ji vis tiek liepė eit į mokyklą.
Galvojom, kad nereikės į mokyklą.
Maždaug „Perpjautos padangos vietoj per didelio šalčio“.
Tada mama „Ne“.
- Aha. „Eisit.“ - „Eisit į mokyklą.“
Streikas Delane parodė, kas yra įmanoma.
O darbuotojai žino, kad jie nebe vieni.
Manau, daug žmonių nežino,
kad jus dažnai suimdavo.
Ir sumušdavo.
Sumokėdavote kainą. Ar ne?
Septintajame dešimtmetyje
buvo išleista knyga „Jakių pažinimo kelias“.
Ten buvo tokia frazė, kurią visad prisimenu.
„Kai nusprendi tapti kovotoju už teisybę,
gali tikėtis, kad į tave bus sviedžiama daug strėlių.“
Buvo garbė gauti erelio plunksną,
kurią man įteikė prie Cezario Čavezo kapo.
O kartu su erelio dvasia
rūkstantis šalavijas nuneša mūsų maldas Kūrėjui.
Meldžiame, kad visi šiandien išeitų su ta pačia energija,
kad tęstų gerus darbus, kuriuos visi darome dėl visuomenės.
Kaip padedate žmonėms suprasti,
kad jie gali ką nors daryti, jei mano, jog kažkas neteisinga
ar kažkas jiems netinka?
Kai suburi žmones,
turi priversti juos suprasti, kad jie turi imtis vadovavimo.
Kad jie turi dirbti
ir turi suprasti, kad jei to nedarys,
nieko nebus.
Mėgstu sakyti, jog visi gali būt aktyvistais.
Aha. Na, visus vaikus užauginote aktyvistais.
Tai nuostabu.
Šeima, kuri kartu piketuoja, išlieka kartu.
Štai ir jie.
DOLORES ANŪKAI
Sveiki, visi.
Sveiki.
Salud.
Į sveikatą!
Man taip pasisekė,
kad turiu motiną, kuri padarė tokią didelę įtaką.
Manau, kad visi tai perdavėme.
Tai nuostabu. Mes tęsiame darbą.
Nepaleidžiame to.
Manau, kad būtum motina, visų pirma, svarbiausia meilė.
Esi čia, kad padėtum jiems tapti geriausia savo versija,
užtikrini, kad jie žinotų, jog visad būsit kartu.
Galiausiai vienintelis išties svarbus dalykas yra jausmas, kurį sukuria šeima,
kad turime tą ryšį ir tą meilę.
Čia šeima. Mes esame šeima.
Gal aš kitokia tetulė, bet vis tiek tetulė.
Manau, mano mama
iš esmės išmokė,
kad aš vienintelis žmogus, kuris gali būti manimi.
Ir ką aš galiu padaryti, kad iki galo tai išnaudočiau?
Jei viską padarai teisingai su tuo ryšiu,
turi viską.
Labai tave myliu.
Išvertė Kristina Čeidaitė