Urobíš mi praženicu?
Áno, urobím ti.
- Chceš aj syr? - Áno, trochu.
Rada varím s deťmi, lebo je to podľa mňa dobrý spôsob,
ako ich naučiť trpezlivosti, trochu z chémie
a veľa z matematiky.
Myslíš, že varenie je vlastne metaforou?
Lebo do istej miery
je to ako vychovávať deti, nie?
Robíš, čo môžeš, ale nebude to dokonalé.
Áno, teda, občas pridáš soľ namiesto cukru…
- Áno. - …a môžeš začať odznovu.
A súčasťou rodičovstva je aj pomôcť deťom pochopiť,
že aj keď sa budú vážne usilovať, v niečom možno nebudú najlepšie.
- Pravda. - Ale môžu to mať rady.
Môže ich to baviť.
Byť rodičom je tá najkrajšia vec, akú som zažila, aj tá najťažšia.
Som rada, že to tak vidíš
- aj teraz. - Áno.
Vzťah medzi matkou a dcérou
je ten najvýnimočnejší, blízky a krásny vzťah,
ale je aj náročný,
lebo tak veľmi chcete chrániť a starať sa,
no zároveň sformovať
- nezávislého človeka. - No…
Je to ťažké.
Nemyslím, že náš vzťah bol ťažký.
Nuž, bola si tínedžerka. To si pamätám.
Dobre. Akcia.
Veľa žien vie pracovať so svojimi vaječníkmi.
Ja…
Toto je rodina. My sme rodina.
ŽENY S GURÁŽOU SÚ MATKY
SPOMIENKY
Och, bože.
Niečo na otáčaní strán albumu je,
neviem čo, ale zbožňujem to.
- Je to skvelé. - Páči sa mi to.
Tu ťa drží tvoja starká, moja mama Dorothy.
Ocka vystrihli,
ale bol tam opretý o paličku.
A potom,
keď sa dívam na tieto krásne fotky z čias, keď si sa narodila,
myslím na to, aká úžasná, no nesmierna zodpovednosť je,
keď ti podajú dieťa.
Keď si odrazu zodpovedná za toho drobného nového človiečika.
A bola to dosť desivá zodpovednosť a…
Keď som bola malá, stále si mi vravela,
- že na to prídeme… - Áno.
…a že to možno chvíľku potrvá,
lebo si mamou ešte nebola
- a ja som ešte nebola dcérou. - Áno.
Bolo dôležité, že som to počúvala, a pomohlo mi to, keď som sa stala matkou.
- Išlo o hľadanie rovnováhy… - Áno.
…o čom je z veľkej časti rodičovstvo a vzťah matky s dcérou.
Bože. Tu spolu volíme.
Keď ocko kandidoval za prezidenta.
- Rok 1992. - Deväťdesiatdva. Áno.
Boli sme na očiach
a robila som všetko pre to, aby som ťa ochránila pred drobnohľadom,
ale nechcela som ťa úplne izolovať.
Hľadala som tú správnu rovnováhu…
A tá rovnováha a dynamika sa časom nevyhnutne menila.
Áno.
Rola matky si vyžaduje najviac guráže
a matky a dcéry, s ktorými sme hovorili,
nás majú čo naučiť.
Určite to platí o Goldie Hawnovovej a jej dcére Kate Hudsonovej.
Goldie vie svoje o strastiach
života verejne známej osoby.
Začiatkom hereckej kariéry zápasila s depresiou a úzkosťou.
Nemohla som ísť medzi ľudí bez toho, aby mi bolo zle.
Zrazu som bola osobnosťou a ani som nevedela, kým vlastne som.
Tak som šla k lekárovi.
Pomohli jej meditácie.
Založila neziskovú organizáciu,
ktorá učí deti ako zvládať stres.
Páči sa mi, že Kate po mame zdedila nielen jej herecký talent,
ale aj snahu starať sa o svoje fyzické a psychické zdravie.
Porozprávame sa s nimi o ich vzťahu matky s dcérou
a ako si dodávajú sebavedomie, odolnosť a optimizmus.
TOPANGA KALIFORNIA
Páči sa mi spoločná láska Goldie a Kate k tancu,
ktorú cítim aj ja.
Je to skvelý spôsob vyjadrenia súladu tela a mysle.
A pozvali nás s nimi na tanečný parket.
Mamy a dcéry.
- Rada ťa vidím. - Ahoj.
Bože.
Čo ste si tu pre nás pripravili?
Zdá sa, že budeme mať lekciu.
Vravela som mame, ako sa teším, že ste súhlasili s tangom…
- Och, žartuješ? Bola nadšená. - Bola som nadšená.
Vždy budem za hodinu tanca
a lekciu tanga som nemala už asi desať rokov.
Je to úžasné.
Keď chceme hovoriť o vzťahoch,
toto robím s mamou už od malička.
Všetko necháva kade-tade.
A ja stále: „Aha. Mamina bunda.“
Vždy, keď sme išli von, držala som všetky jej veci.
Okuliare, kľúče. „Kde mám kľúče od auta?“
Mám ich, mami.
Chcem povedať, že klame, ale nie.
Dobre. Pripravené.
Naučte nás to.
Argentínske tango. Je o vzťahu, takže obe strany musia do toho dať 100 %.
LEKTOR TANGA
Vášeň je len jedna časť.
Je to o spojení. O dôvere. Musíte sa prejaviť.
LEKTORKA TANGA
Na začiatok potrebujeme štruktúru.
Ak chcem viesť, ľavú ruku budem mať otočenú von. Dobre?
Raz, dva.
A tancujeme do štvorca.
A potom špecifiká vedenia. Kde je vôľa, tam je cesta.
Viete, čo chcete. Poďte na to.
- Dobre. Chceš viesť, mami? - Nie, veď ty.
Čo sa robí? Dobre.
Poďme teraz do boku.
- Dopra… - Sem.
Urobíš čokoľvek, čo ti poviem, aby si urobila.
Aj mňa vyradila.
- Ako ste sa viedli? - Zaujímavé.
Viedla som a mamu to znudilo.
Otočila ma.
To sa stalo aj mne. Viedla som a mama zrazu: „Dobre.“
„Chcem, aby si viedla, ale len 20 sekúnd.“
- Áno? - Presne.
Keď vám to už ide,
je čas tancovať s Carlosom.
Budete sedieť.
- A čakať, kým nás niekto vyzve. - Príde a vyzve vás.
- Chápem. - Poďte.
Myslím, že bude prvá.
Vybral si mňa.
Mami.
To sa mi páči.
- Je to prirodzený talent. - Má talent.
- Bravó! To bolo dobré. - Jéj! Úžasné.
Som hrdá.
- Nejdeme von? - Áno.
Taký krásny deň.
Počas hodiny tanca sme sa rozprávali, aké dôležité je hýbať sa
a oddať sa niečomu.
A doslova sa stotožniť sám so sebou,
čo nám pomáha pochopiť, čo je stav všímavosti.
Jednu vec si ako rodičia musíme uvedomiť,
a to, že emócie sú nákazlivé.
Deti cítia, čo cítite vy.
Ako sa do detí vžiť.
Vďaka tomu, že sa mama do mňa vedela vcítiť, mala som možnosť
- pochopiť vlastný emočný stav. - To… Áno.
Ako ste si poradili s tým, že si chcela byť herečka,
že si chcela vykonávať tú profesiu, v ktorej bola mama taká úspešná?
Mala som asi 11… či desať rokov, keď som vyhlásila:
„Mama, chcem byť herečkou.“
A ona: „Dobre.“
- „Spomaľ. Choď do izby.“ - „Vráť sa do piatej triedy.“
„Vráť sa do piatej triedy.“
Ale urobila si jedno,
a to, že si mi umožnila ísť na konkurz. Čo bolo…
- Pamätáš si aký? - Áno.
Bol to sitkom s Howiem Mandelom.
- Žartuješ. - Fíha.
A mama mi to nepovedala,
ale tú rolu som dostala.
- Čo ste povedali? - Chceli ju.
- Povedali ste, že to nedostala? - Ó, áno.
„Vybrali si niekoho iného. To nič.“
Dovolila mi to zažiť, aby som mohla byť opäť dieťaťom.
Chcela som aby mala čo najnormálnejší život,
kým neskončí školu.
Potom som ju nechala.
Žiadne kontrolovanie.
- Neznamená to, že je to ľahké. - Nie je.
- Vždy sa nezhodnete. - Nie. To dobre vieme.
Našli sme si svoju cestu.
Keď chcete niečo povedať, tak to povedzte, ale nie po celý čas…
- Áno. - …lebo to ničomu nepomôže.
Nazbierala som veľa guráže.
Mojou cestou bolo byť viac oddaná dušou a srdcom.
Lebo, či už som budovala biznis, či pracovala na filmovej scéne,
všetci si prinášame niečo silné.
A rada hovorím mladým ženám, hlavne vo vedúcich pozíciách,
že líderstvo nemá jednu podobu.
Je to obrovská škála rôznych osobností a kvalít,
ktoré sa stretajú a spolu tvoria čosi silné.
Je to také odvážne, ako vyjsť na pódium.
- Si zlatá. - Chcete párty.
Hillary vraví: „Hýbme sa.“
Pozor.
Zrážka mám.
- Mám rada tieto fotky… - Ó, bože. Bola si zlatá.
…mňa s mamou.
- Bola si zlatá. - Áno, bola. Pozri na mňa.
Prečo si ma tak neobliekala?
To by si nestrpela.
Aj ako maličkú som ťa mohla obliecť len do istých vecí.
Tu moja mama končila strednú školu.
Čo bol pre ňu mimoriadny úspech,
- lebo starí rodičia ju vyhodili. - Áno.
Vlastne ju opustili a nechali napospas…
- Rodičia a potom starí rodičia. - Áno.
Keď vidím svoju mamu a zistila som viac o jej živote,
je skutočne pôsobivé, ako tvrdo sa usilovala byť matkou,
keďže vlastnú matku nemala.
To je rozdiel medzi matkou a materstvom.
Áno.
Ak dieťa zahŕňate materskou láskou, nevzdáte sa ho.
LGBTQ AKTIVISTKA/ZAKLADATEĽKA G.L.I.T.S
To ma privádza ku Ceyenne, ktorá sa postarala o veľa detí,
ktoré vyhodili z domu, lebo sú homosexuáli či transrodoví,
alebo mali pocit, že vo svojej komunite nemajú budúcnosť.
Vytvorila rodinu, ktorú si vyberiete.
- Do ktorej sa nerodíte, ale… - Ktorú si vyberiete.
Zdravím, počula som, že je tu párty.
- Ako sa máte? Poďte. - Je vás tu veľa.
- Zdravím. - Kamaráti.
- Dobrý. - Zdravím.
- Som Twinkle. Teší ma. - Aj mňa.
- Bývalá študentka. - Teší ma.
- Žartuješ? Bože. - Chodila som na Mailmanovu. Áno.
Skvelé.
Keď mi Dorcas zavolala, že ju učí Chelsea, odvetila som:
- „Urobili sme to dobre.“ - Áno.
Ceyenne založila GLITS v 2015.
Program inkluzívneho bývania
pre trans mládež, z ktorých sú mnohí bez domova.
A robí pre nich oveľa viac ako to, že im poskytne strechu nad hlavou.
Nepomáhame im, keď im dáme dopravnú kartu a HIV test.
Dostaňme ich tam, kde musia byť.
Vzdelanie. Tam sa to začína.
Stretla som ju, keď som nemala maturitu.
Na jeseň končím školu a dúfam,
že s jej pomocou sa dostanem na Columbiu či Georgetown.
- Chce byť právnička. To podporujem. - Áno!
Je ozaj múdra.
Razí si cestu za magisterským titulom a doktorátom.
- Doktorát z čoho? - Sociálna práca.
- Jej podpora znamená veľa, že? - Áno.
Podpora a mierne vyhrážky.
A tak podobne.
Rolu matky považujem za silnú vec.
Po celom svete mám deti, ktoré zbožňujem a milujem.
Často nás nepozývajú na Vianoce, Vďakyvzdanie či Veľkú noc,
sviatky, ktoré rodiny obvykle slávia spoločne.
Preto v role matky môžem tieto okamihy vytvoriť
a dobehnúť tak desaťročia, počas ktorých sme ich nemohli prežívať.
Ľudia ako ja často utečú z domu, kde nás nepodporujú,
lebo sme sa v tomto svete rozhodli hľadať autentický život.
Čo by bolo, keby sme mali rodičov, ktorí by nás na tej ceste podporovali?
Túto úlohu plní pre mnohých mladých ľudí, ktorí jej skrížia cestu.
- Je to rola rodiča. - Je.
Mladších ľudí môžete niečo naučiť iba vtedy,
ak im ukážete cestu, ktorou ste si museli prejsť vy.
Áno.
Z domu som odišla v puberte.
Nemôžem povedať, že som mamu nemala.
Mala som mamu s podmienkami.
S podmienkami, na ktoré som nebola ochotná pristúpiť,
a to ohľadom môjho vyjadrenia a toho, kto som.
Polovicu života som mala samovražedné sklony. Nevyhla som sa tomu.
LGBTQ AKTIVISTKA
Flawless Sabrina mi pomohla, keď som sa v mladosti trápila
a pasovala s rodovou identitou.
Mama ma volá Jack, ale vystupujem pod menom Sabrina
a všetky queens ma volajú Sabrina.
Flawless ako transrodová mama
ma dokázala udržať pri živote.
Keď som bola na ulici a žila doslova v Central Parku,
videla ma tam a povedala: „Vstávaj.“
A ja: „Nejdem s vami.“
Ona na to: „Áno, ideš. Vezmi si veci a poď.“
Prišli sme k nej a bolo otvorené.
Povedala: „Moje dvere sú vždy otvorené.
Nezamkýnam, aby niekto ako ty mohol kedykoľvek prísť.“
Teda. Už ste sa predtým stretli?
Nie. A potom urobila to najdôležitejšie.
Vzala ma k mojej mame domov a vysvetlila jej rodovú identitu.
Koľko ľudí je ochotných nájsť si čas
a vysvetliť fóbickému rodičovi,
že to nie je dôvod vyhodiť dieťa?
Naučila som sa to od nej a predala som to im všetkým.
Poskytla mi lásku rodiny. Zažil som ju prvý raz.
Nič vás nezmení viac.
Keď som ako 15-ročné trans dievča chodila po sanfranciských uliciach,
mohli ste poskytovať sexuálne služby, a tí pekní mohli hrať.
Nemali ste možnosť získať vzdelanie a stálu prácu.
Robím to preto, lebo to niekto uvidí a povie si: „Ja to dokážem tiež.“
- Lebo to zviditeľňuješ. - Zviditeľnujem to.
Keď si neverila ona, odo mňa tú vieru mala.
Verím vo všetky tieto deti.
Teraz s mamou vychádzame celkom dobre.
CEYENNE S MATKOU
Stále sa trochu hnevá, ale čosi vám poviem.
Mali sme párty a mama bola zmätená.
Boli tam rodovo odlišujúce sa osoby. Boli tam všetci.
A moja mama, bože, bola taká zlatá, a povedala:
„Som transrodová osoba.“
A ja: „Mami“. Ona: „Viem, len som to chcela povedať.“
A v tej chvíli bolo všetko odpustené.
Toto sú pekné fotky, keď si mala asi 12 rokov.
V Bielom dome.
Už si ma dorástla.
To ma vážne pohoršilo.
To bol pre mňa veľký okamih, priznávam.
Donútila som ťa postaviť sa chrbtom…
- Áno. - …a ukazovať to ľuďom okolo.
To je milé.
Úžasné.
Zaujímavé je, ako deti vo veku 12-13 rokov
chcú vedieť, kde je ich miesto,
a to je v prvom rade v rodine.
A matky zájdu aj na kraj sveta,
aby zabezpečili, že deti majú všetko, čo potrebujú.
Preto chcem hovoriť s Meriam Al Sultanovou.
Je to matka zo Saudskej Arábie,
ktorá uviazla v búrlivom manželstve
a učila sa, ako sa stať kúzelníčkou v krajine, kde sú kúzla zakázané,
a kde o mnohých stránkach života žien stále rozhodujú
mužskí poručníci.
Rozhodla sa odísť s dcérou,
- vzala dcéru preč… - To bolo odvážne rozhodnutie.
…od všetkého, čo poznala,
aby jej dcéra mala viac možností.
Aby dala dcére možnosť ísť za snami, ktoré má ona,
či už sa týkajú kúzel, alebo nie.
Čohokoľvek.
Možno nás naučia nejaké kúzla.
Neviem, či ich prezradia.
Neviem. Zistíme to.
Sme tu.
„Pristúpte. Sova Artemis.“
„Pre vstup povedzte kúzelné slová.“
Abrakadabra?
Sezam, otvor sa?
No mami!
Dobre. Sme tu.
„Neviditeľná Irma vás pozýva do klavírnej miestnosti.“
Asi by sme sa mali pohnúť.
Fíha!
Meriam sa venovala kúzlam už od útleho veku.
Tejto vášni zostala verná, aj keď v roku 2013 odišla do USA.
- Meriam a Judy. - Vitajte.
Ahoj. Judy, pekné…
Aj Meriamina dcéra Judy si kúzla zamilovala.
Teraz ich uvidíme spolu pri šou
vo vychýrenom Magic Castle v Los Angeles.
- Tak ako ľudia… - …máme rôzne farby.
- Rôzne odtiene. - Rôzne tvary.
- Rôzne záujmy. - A rôzne osobnosti.
Žiaľ, naše rozdiely môžu byť tým, čo nás oddeľuje.
V dejinách viedli k veľkým konfliktom.
- K patriarchátu. - Rasizmu.
Otroctvu.
Vojnám.
Hillary, myslite na obdobie, keď ste sa cítili odčlenená od ľudí,
a roztrhnite pritom túto niť.
A, Chelsea, urobte to isté.
Puká z toho srdca, že?
No stále nás niektoré veci môžu…
…spojiť.
Hillary, vezmite všetky kúsky nite
a zmotajte ich do guľôčky.
Výborne.
Keď nájdeme veci, ktoré máme spoločné…
…nájdeme jednotu a spoločný pocit ľudskosti.
Pravdou je, že sme si viac podobní…
…ako rozdielni.
- Fíha. - A spolu zlepšíme svet.
- Úžasné. - Ó, bože!
- Amen. Áno? - Amen. Teda.
Myslíte, že ste prvá či jediná Saudskoarabka, ktorá kúzli?
Keď som vyrastala, ženám nebolo dovolené vystupovať. Vôbec.
Nielen kúzliť.
Celkovo vystupovať.
Neviem, či som bola prvá.
Začala som vystupovať pred ľuďmi, až keď som prišla do USA.
Povedzte nám o vašej ceste sem.
Bolo to ťažké rozhodnutie.
Keď som prišla do USA, bola som stále vydatá.
Prišla som s dieťaťom.
Chcela som sa rozviesť tam, ale bolo to veľmi zložité.
Ženy v Saudskej Arábii stále nemôžu požiadať o rozvod.
So ženou sa rozvádza muž.
A tak som mala pocit, že neovládajú len môj život,
ale aj život môjho dieťaťa, lebo aj ona je dievča.
Tak som sa rozhodla zostať a požiadať o azyl.
A sme stále tu. Áno.
Vidíme tu, že bolo veľa mužov-kúzelníkov,
A vyrastala som v predstave,
že kúzelníci sú muži a majú ženy-asistentky.
- Áno. - Vy ste to prekonali.
Pre ženu je náročné začať.
Mužov by bez problémov učili.
No žene by ponúkli miesto asistentky.
A preto trvalo dlho, než ľudia prekonali rodové roly.
Keď žena napreduje, vždy to vyvolá odpor.
Ľudia v spoločnosti, mocnosti, chcú ten pokrok potlačiť.
Aké sú vaše nádeje pre Judy?
Akú budúcnosť dúfate, že bude môcť vaša dcéra mať?
Keď som vyrastala, mali sme stanovené roly pre každé pohlavie
a nikto ich nesmel porušiť.
Nútili ma byť doma, obliekať sa podľa pravidiel,
ženy nemôžu robiť toto a tamto.
Chcem, aby mohla robiť čokoľvek, čo chce.
Nemyslím, že je obmedzenie v tom, kým môže byť.
To sa mi páči.
- Vaša svadba. - Áno.
A keď hovoríme o ženách s gurážou…
Chýba mi starká. Myslím na ňu každý deň.
Pre mňa je toto prehliadka spomienok.
Táto naša fotka sa mi páči.
A najradšej zo všetkých mám túto,
kde sa ti snažím odovzdať materinskú múdrosť, a ty to nechápeš.
- Vôbec. - Ale pozri, napodobňujem ťa.
- Učím sa od teba. - Pravda.
Dala si ruky vbok. Tak aj ja.
To je pravda.
Tešila som sa, ale zároveň som sa bála, ako si poradím ako matka.
Lebo ľudia čakajú, že budete dokonalá,
ale to je úplne nereálne.
- A nezdravé. - Nezdravé.
- Je to nezdravé očakávanie. - A nedosiahnuteľné.
A preto chcem počuť príbeh žien Kudjisových.
Mama imigrantka Cynthia vychovávala dcéru sama.
Napokon sa nielenže stala lekárkou.
Ale aj jej dcéra.
A teším sa, ako si pohovoríme o tom, ako vychovať ženu s gurážou?
Ako sa vymaniť z prekliatia perfekcionizmu?
Robili sme výskum
a neprišli sme na inú matku s dcérou,
ktoré išli v rovnakom čase študovať medicínu
a súbežne boli na stáži.
Aj my sme to googlili.
Povedzte nám o sebe.
Chodila som na zdravotnú školu.
Osem rokov som pracovala ako sestra.
A Jasmine bola malá,
aby som šla na medicínu.
Vravela som si: „Budem certifikovaná sestra.“
Kedy si sa rozhodla?
Vždy som vedela, že chcem ísť na medicínu,
lebo som bola stále s mamou.
Aj keď chodila do školy,
bola som s ňou na fyzike a hodinách zdravotnej starostlivosti.
Od začiatku som z nej chcela mať lekárku.
- Áno? - Ukazovala som jej: „Toto je stetoskop.“
Keď sa hrala na lekára,
bolo to vážnejšie?
- „Takto sa to nerobí.“ Áno. - „Takto nie.“
Keď som vyrastala, nemala som veľa vzorov,
afroamerických vzorov.
A keď nemáte nikoho, pri kom by ste videli, že je to možné,
je to pre vás ešte ťažšie.
A vedela som, že na ňu budem mať najväčší vplyv.
Nemohla som sa vzdať.
Ak to nedokážem, bude to výhovorka pre ňu.
Vďačím za to mame.
Lebo, ako povedala, keď som ju videla, vravela som si: „Zvládnem to tiež.“
Nebolo o tom pochýb.
Takže mama mi doslova zariadila môj život.
Myslím, že máš na ňom zásluhy.
- Aj ja. - Áno.
Odvaha Kudjisových nás inšpirovala postaviť sa strachu
v neďalekej včelnici.
Oblieka sa to ako veľké dupačky.
Nepotrebujete helmu.
Počkáme, až prídeme do včelnice a otvoríme úle.
- Dobre, áno. - Otvoríme úle? Dobre!
Som medzi lekárkami.
- Moja pracovňa. - Teda.
Keď tu teraz stojíme…
VČELÁRKA
- …okolo nás je 100-tisíc včiel. - Bože.
Na včelách sa mi páči, aké sú nezištné.
Tieto včely žijú len šesť týždňov.
Doslova sa upracujú na smrť
pre dobro ďalšej generácie.
- Máme sa čo učiť. - Iste.
Môžeme sa od nich veľa učiť.
- Bože. - Fíha.
Dobre.
Ach jaj.
Väčšina z nich sú včely kŕmičky.
Sú úžasné.
- Podržíte ich? - Dobre.
Môžete…
- To ona. - Spravím to.
Chce zapôsobiť na syna.
Ahojte, Charlotte, Aidan a Jasper.
Toto je maminka so včelami.
A toto je starká v bezpečnej vzdialenosti.
- Mám. - Máte?
Fíha.
Teraz prekonám tento strach.
- Teraz. - Prekonám ho.
Pozri, Jasmine. Pozri na to.
- Som na teba hrdá. - Aj ja na seba!
Som hrdá.
Keď hovoríme o ženách s gurážou,
neznamená to, že vás nikdy nič neodradilo či nesklamalo,
a nečelili ste prekážkam.
A niekedy vám museli pomôcť pokračovať.
- Áno. - Tak to bolo aj u nás.
Nespravila som prvý ročník medicíny.
A spomínam si, že to bolo pre mňa najviac traumatizujúce.
Vravela som si, že neviem, či to chcem ešte robiť.
A mama vravela:
„Zvládneš to, Jasmine. Musíš sa len prispôsobiť.“
A to je najdôležitejšia vec na ceste
stať sa úspešným človekom naučiť sa prispôsobiť po zlyhaní.
- Amen! - Presne tak.
Nič sa nevyrovná tomu, keď zažijete
nové dobrodružstvo a podelíte sa oň s mamou.
Pozri na tieto úžasné fotky.
- Bavili sme sa. - Ó, bože.
Bože, Chelsea.
Cestovať po svete patrilo k najväčším radostiam života
- v Bielom dome. - Áno.
Rozširovala som si obzory.
Tu sme pred Tádž Mahal. Úžasný deň.
Snažila som sa ťa zapojiť do skúseností, ktoré som prežívala,
a zlepšiť tvoj život.
Bola to veľká príležitosť a tešilo ma, že si to zažila so mnou.
Aj mňa.
Mala som šťastie a stretla som tisícky statočných, odvážnych ľudí.
Najmä matky, ktoré bojovali za svoje deti,
alebo za lepší život pre svoje deti,
či sa postavili voči mocným ľuďom.
Vzbudzuje to pokoru, ale aj inšpiráciu.
A myslím na dlhoročnú priateľku Dolores Huertovú.
Dolores bojovala po boku odborového predáka Cesara Chaveza,
aby zjednotili pracovníkov na kalifornských viničoch.
Organizovala protesty proti nebezpečným pracovným podmienkam,
škodlivým pesticídom a nízkej mzde.
A bola hlavnou postavou zodpovednou za medzinárodný bojkot viničov.
Vlani zabili tisíc ľudí.
Pýtajú sa: „Kde? Vo Vietname?“
Ja na to: „Nie. Na poliach Spojených štátov amerických.“
Pracovníkov pribúda.
Po celej krajine sa bude štrajkovať,
a neprestaneme, kým nedosiahneme rovnosť.
Dolores Huertová, moja dávna priateľka, ktorá pracovala s odbormi…
Bola v popredí, postavila sa za pracovné, ľudské práva a práva žien.
- A mala 11 detí. - Jedenásť.
Jedenásť detí za 30 rokov.
Všetko na tomto svete sa zrodilo z tela ženy!
BAKERSFIELD KALIFORNIA
Ani po všetkých tých rokoch Dolores nespomalila.
Ani jej dcéry.
Viaceré pomáhajú viesť Nadáciu Dolores Huertovej,
ktorá podporuje a školí
novú generáciu komunitných pracovníkov.
Keď pražím a varím čili,
tá vôňa ma prenesie k myšlienkam na starkú.
RIADITEĽKA ARCHÍVU
Robila tamales.
Nenaučili sme sa variť od mamy.
VÝKONNÁ RIADITEĽKA
Nie. Varila párkrát do roka.
Mama nemala čas. Robila si svoju prácu,
tak sme nasávali informácie od ľudí navôkol.
VÝKONNÁ ČLENKA RADY
Teším sa na Dolores. Myslím, že urobíme tamales.
- Určite ich urobíme. - Vieš, že ich zbožňujem.
Dobrý!
- Bože, rada vás vidím! - Ďakujeme.
Vitajte!
Toto je úžasné. Tvoje dcéry pokope.
Bez nich by som to nikdy nedokázala.
Ako povedal môj najmladší Ricky: „Mám štyri matky.“
Spravíme si tamales?
Ako to robíte a všetko pritom nezjete?
Je to surové.
- Ako cesto. - Teda…
Nejete surové sušienkové cesto?
- Nemalo by sa. - Presne.
V akom veku ste sa naučili robiť tamales?
Ja som mala 18 rokov.
A naučila ma to Helena Chavezová, Cesarova manželka.
Pamätáte si prvý protest?
Ja nie, lebo som vyrastala medzi protestujúcimi.
Spomínam si na bojkot viničov. A ako sme boli pred supermarketom.
NÁRODNÝ BOJKOT VINIČOV 10. MAREC 1969
Zastavila viac ľudí ako my. Rozdávala letáky a vravela:
„V hrozne sú pesticídy.“
Vtedy mala len šesť rokov.
Ako malé nemávali deň voľna na hry.
Mali deň na štrajky.
Robili ste nábor?
Vraveli ste ako druháčka: „V sobotu sa udeje niečo úžasné.“
V de la Paz bola schátraná nemocnica
a deti tam chceli prenocovať.
A raz mama nosila veci do auta
a deti, Juanita a ostatné, mali asi desať či 11 rokov.
Pýtali sa: „Môžeme tam prespať?“ Mama povedala „nie“.
Juanita sa pýtala: „Prečo?
Pustila si Rickyho,“ nášho brata. „Minulú noc.“
A ja na to: „To znie sexisticky. Mali by ste voči nej protestovať.“
A tak všetky vzali palice, pochodovali okolo maminho auta
a nepustili ju preč.
Chodili okolo auta a kričali: „Sexistické.“
A Camila, ktorá mala vtedy päť či šesť rokov…
behala okolo auta a kričala: „Sexy. Sexy.“
Úžasné. Aktivizmus sa nekončí ani doma.
- Už nemáme. - Vonia to ako tamales.
Je úžasné ťa znovu takto vidieť s dcérami.
Musím sa spýtať, Dolores,
ako, preboha, si dokázala viesť hnutie a vychovávať deti.
Napríklad Juanita nechcela bezo mňa jesť,
takže som ju na stretnutia brala so sebou.
Potom som sa spoliehala na staršie dcéry,
ktoré veľa pomáhali s mladšími deťmi.
Pre nás bolo ťažké, že bola toľko preč.
Aj vy ste si tým prešli?
Ako dieťa som mala desivé nočné mory, že sa im niečo stalo.
Myslím, že čiastočne preto
sa snažili, aby neboli preč obaja súčasne.
Nemám súrodencov. Ani bratrancov či sesternice v mojom veku.
Takže som nemala s kým vyrastať.
Preto mám úplne odlišnú skúsenosť ako vy.
Mama bola vlastne slobodná matka v čase, keď začala s organizáciou protestov.
Stretávali sme sa na komunitných stretnutiach, ktoré mávali farmári.
Ako svojim deťom a vnúčatám vysvetľujete, kto je Dolores Huertová?
Hovorím o zážitkoch z detstva…
ASISTENTKA RIADITEĽKY NADÁCIE
…ktoré neboli vždy pozitívne.
Všetko som im hovorila otvorene,
aby pochopili, čo starká robila
a prečo bola starká preč.
Ako to robila mama s nami,
brávala nás na protesty a hovorila nám o problémoch,
o čom, čo sa deje…
Tak to učím svoje deti.
Väčšina detí sa uplatnila v istej sfére služieb verejnosti.
Vedia, aké dôležité je pokračovať v tejto práci.
Nemôžete byť pohodlný a povedať:
„Dobre, urobil som toto. Skončili sme.“
Hovorím im úžasné príbehy o ľuďoch, ktorí sa o nás starali. Zábavné historky.
Ako raz mame prepichli pneumatiku, ale museli sme ísť do školy.
Mysleli sme, že nepôjdeme do školy. Ona…
Vraveli ste si: „Prepichnutá guma. Máme voľno!“
A mama na to: „Nie.“
- „Idete.“ - „Idete do školy.“
Štrajk Delano nám ukázal, čo sa dá spraviť.
A pracovníci vedia, že už nie sú sami.
Myslím, že to veľa ľudí nevie,
ale často ťa zatkli.
A zbili.
Všetko má svoju daň. No nie?
V 60. rokoch vyšla kniha s názvom A Yaqui Way of Knowledge.
Jednu vetu z nej si zapamätám navždy.
„Keď sa rozhodnete bojovať za spravodlivosť,
čakajte, že na vás vystrelia veľa šípov.“
Mám tú česť a dostala som orlie pero,
ktoré mi udelili pre hrobe Cesara Chaveza.
A spolu s duchom orla,
táto šalvia vynesie naše modlitby k Stvoriteľovi.
Modlíme sa, nech dnes všetci odídu s rovnakou energiou,
aby mohli pokračovať v dobrej práci pre komunitu.
Ako vysvetlíš ľuďom, aby pochopili,
že môžu niečo spraviť s tým, čo podľa nich nie je správne,
či im nevyhovuje?
Keď organizujete ľudí,
musia hlavne pochopiť, že vedenie musia prevziať oni.
Musia odviesť tú prácu a pochopiť, že ak to neurobia,
nič sa nezmení.
Ako vravievam, aktivistom môže byť každý.
Áno. Zo všetkých detí si vychovala aktivistov.
To je úžasné.
Rodina, čo spolu štrajkuje, drží pokope.
Sú tu.
VNÚČATÁ DOLORES
Ahojte.
Salud.
Nazdravie!
Mám šťastie,
že mám mamu, ktorá bola taká vplyvná.
A preniesli sme to ďalej.
To je úžasné, nie? Pokračujeme v tom. Pokračujte.
Nenechajte to tak.
Myslím, že byť dobrou matkou je v prvom rade vždy o láske.
Vašou úlohou je pomôcť im stať sa najlepšou verziou seba
a uistiť deti, že ste v tom stále s nimi.
Jediná dôležitá vec je pocit, že v rodine, ktorú tvoríme,
vládne koniec-koncov spojenie a láska.
Toto je rodina. My sme rodina.
Možno som iný typ tety, ale stále som teta.
Myslím, že základom všetkého, čo ma moja mama naučila, bolo,
že len ja jediná tvorím človeka, ktorým budem.
A čo urobím preto, aby som to využila čo najlepšie?
Ak to puto vytvoríte správne,
máte všetko.
Veľmi ťa ľúbim.
Preklad titulkov: Monika Sitarčíková