סדרה זו מכילה תיאורים גרפיים של אלימות בבית הספר,
אשר חלק מהצופים עשויים למצוא אותם כמטרידים.
הסדרה מיועדת לקהלים בוגרים. מומלץ לצופה להפעיל שיקול דעת.
[מנהל] בוקר טוב, תלמידי שכבת י"ב, תיכון "מורשת".
היום הוא יום לא קל לכולנו.
יום הזיכרון לחללי מערכות ישראל
ולנפגעי פעולות האיבה.
אני מסתכל עליכם, תלמידי י"ב,
אתם מתגייסים לצה"ל בעוד מספר חודשים, ואני יודע,
יצרנו בעבורכם מקום מופלא,
קרקע דשנה לשגשג בה.
אבל גם לימדנו אתכם מלחמות
ואיבה
ואלימות.
אז לזכרם של הנופלים, ולכבודם של החיים,
אנחנו תמיד צריכים לבקש שלום,
לא עוד מלחמה.
העושה שלום במרומיו,
הוא יעשה שלום עלינו,
ועל כל ישראל. אמן.
["הרעות"] ♪ על הנגב יורד ליל הסתיו ♪
♪ ומצית כוכבים חרש חרש ♪
♪ עת הרוח עובר על הסף ♪
♪ עננים מהלכים על הדרך ♪
♪ כבר שנה לא הרגשנו כמעט ♪
♪ איך עברו הזמנים בשדותינו ♪
♪ כבר שנה ונותרנו מעט ♪
♪ מה רבים שאינם כבר בינינו ♪
♪ אך נזכור את כולם ♪
♪ את יפי הבלורית והתואר… ♪
[תלמידים צורחים]
[קול עמום של יריות וצרחות]
מוקד, מוקד, יריות בשלוש שמונה, "מורשת רבין", תשלחו ניידות.
[קול ירייה]
מוקד! אני חוזר…
ניידות דחוף. התיכון נעול, ירו בי.
[מנגינת רקע מתנגנת]
[רופא] בסדר, אני רואה שהאישון הורחב יפה,
אנחנו נעשה לך עכשיו את הצילום.
אני יכול רגע? -לא, לא.
עכשיו הצילום הזה בא על עין מודפסת בתלת-ממד
מחומר אקרילי, שנראית זהה לחלוטין לעין הבריאה.
זהו.
כבר מזמן היית צריך להחליף אותה, תראה את הצבע, הכול דהה.
תראה מטושטש עכשיו מהטיפות.
כן, אני יודע.
יש לך כאן סדק בזכוכית ששרט אותך ונוצר זיהום.
השרירים האקסטראוקולריים שלך נשארו שלמים ואתה פוגע בהם,
אתה ממש מסכן את יכולת התזוזה של העין.
[מנגינת רקע מתנגנת] אתה חייב לתת לעין לנוח.
קח אנטיביוטיקה, שים רטייה, ותן לדלקת להחלים.
תוך כמה שבועות הפרותזה החדשה תהיה מוכנה.
בסדר, אני כבר רגיל אליה.
דוידי,
אתה מסכן את עצמך, אל תתנהג כמו ילד.
אל תדאג, אני אקפיד עם הטיפות, בסדר?
[רופא] ואסור לך לנהוג בשעתיים-שלוש הקרובות, כן?
[צליל של רכב מניע]
[צליל של סירנת משטרה]
רוסו, ראיתי את ההתרעה על התיכון, אני דקה משם.
[רוסו, בטלפון] אתה לא בדרך לתשאולים ב"מעשיהו"?
אני פשוט קרוב, אני כבר שם.
[צפירות וסירנות של ניידות]
[שוטר] יגאל, מה עם התגבור? עלו מולך בקשר? מתי הם פה?
[יגאל] שתי קטנות אצלך.
כל היחידות, כל היחידות…
[שוטר] אני רוצה שתסגרו לי פה שטח סטרילי. האמבולנסים בדרך?
רמי דוידי, חקירות מיוחדות. מה קורה?
למה שלחו חקירות מיוחדות?
לא שלחו, ראיתי את הקריאה. מה קורה?
כרגע מה שידוע לנו, שלפני כרבע שעה נשמעו יריות מהתיכון,
הגענו לפה תוך כמה דקות, הכול פה נעול, דלתות, הכול.
מאבטח ניסה להיכנס, חטף כדור ביד,
לא ראה כלום.
אז אנחנו לא יודעים מה קורה בפנים?
נכון. כרזנו להם פעמיים, אין תגובה.
והאמבולנסים? -בדרך.
יש גם עוד צוות, שתי קטנות הם פה, ואנחנו נכנסים.
זה או שירו וברחו לפני שהגענו,
או שהם מחזיקים שם את כולם בני ערובה.
[שוטר] הרצל, שים את זה עליך, אנחנו עוד שתי דקות נכנסים פנימה.
אני ואתה כוח ראשון, אנחנו לבד, אתם מחפים מאחורה, בסדר?
אני נכנס איתכם.
[מנגינת רקע מתוחה]
[רטט של טלפון נייד]
[שוטר] בואו, חבר'ה, פצוע פה.
מה עם הילדים?
[אמא] למה לא מוציאים אותם?
הבת שלי כתבה לי:
"אימא, יורים עלינו", היא צילמה את הכול! -מצטער, את לא יכולה לעבור.
[שוטר] אי אפשר לעבור. -תן לה לעבור, תן לה לעבור.
נו, תוציאו אותם כבר!
מה היא צילמה? אני יכול לראות?
תוציאו אותם כבר.
כבר, כבר.
[שרה בהקלטה בטלפון הנייד] ♪ אך נזכור את כולם ♪
♪ את יפי… ♪
[יריות וצרחות של ילדים]
אנחנו כבר מוציאים אותם.
יש עוד פצועים בפנים, הם עם מסכות של… סוסים כאלה.
[אמא] חד-קרן. -מה?
מסכה של חד-קרן.
[רעש נפילה עוצמתית]
[נאנק מכאב]
תיזהר, תיזהר.
תני לי, תני לי. תני לי, תני לי.
מה קרה?
היי, אתה איתי? -ירו עלינו, פתאום היו יריות.
מי ירה? מה ראיתם?
[נערה] אנחנו לא יודעים, זה פתאום התחיל ו…
פתאום מה התחיל? דברו ברור, אני לא מבין.
[נער] אנחנו לא יודעים, לא ראינו, אנחנו לא יודעים.
[נאנק מכאבים]
תכניס את היד פנימה.
אז מה קורה שם בפנים?
היי, היי,
חשוב שתסבירו לי בדיוק מה קורה שם.
ירו בנו, פתאום באמצע הטקס באו כמה אנשים,
הם לבשו שחור עם מסכות לבנות.
כמה אנשים? -[נערה] לא יודעת.
שלושה, חמישה, הם היו עם מסכות מפחידות כאלה של חד-קרן,
אנחנו רצנו, לא ראינו כלום.
והם מחזיקים אותם שם עכשיו?
לא, לא נראה לי. לא יודע.
כל בית הספר בפנים? -[נערה] לא, לא, אנחנו…
זה רק י"ב פה, כל השאר בטקס העירוני.
אנחנו נכנסים פה מהחלון הזה, בסדר? מגיעים לדלת הראשית, פותחים אותה.
צוות ראשון נכנס פנימה, צוות שני מחפה מאחור.
[דוידי] שנייה, שנייה, שנייה,
אי אפשר להיכנס ככה, יש מצב שיש שם בני ערובה.
יש מצב שמאיימים עליהם בנשק, אתה מבין? זה מסוכן.
אז מה, נחכה שהם יצאו לפה? עכשיו אנחנו נכנסים.
דוד, אתה חמוש? בוא לפה. -תקשיב, תקשיב.
מה אתה עושה? תוריד את היד. מה אתה עושה? -תקשיב, תקשיב.
תקשיב לי טוב! -תוריד את היד שלך ממני.
אם אנחנו לא ניכנס בשקט,
תהיה כאן ערימה של גופות, אתה מבין אותי?
אז מה אתה רוצה?
אני רוצה שניכנס מאחורה, יש שם כניסה, דרך המקלט,
אנחנו נעלה ישר לתיכון.
אני מכיר את המקום, בסדר? למדתי פה.
תודיע שאנחנו בפנים, אני צריך מחסומים ברדיוס של 30 קילומטר מכאן לכל כיוון,
[הקול מתעמעם] אני רוצה שכבר יעלו מסוקים לאוויר, בסדר? שמד"א יתמקמו…
[קול רגיל] תהיו מוכנים לקלוט פצועים.
[מנגינת רקע מתוחה מתנגנת]
[בשקט] יש פה מישהו.
[דוידי] חובש.
ירו בך?
לא, קפצתי.
[נערה] אני לא יכולה לזוז.
[חובש] טוב, אסור להזיז אותה עכשיו.
[חובש] גבי, תגיעו לפה עם אלונקה דחוף, יש פצועה מחוץ לבניין.
מה השם שלך? -נטלי.
נטלי, אהלן.
אני רמי דוידי מהמשטרה, תכף יטפלו בך ואת תהיי בסדר.
הם ירו בו. אני ראיתי את זה.
אני פשוט פתחתי את החלון, ואני לא ידעתי מה לעשות אז קפצתי.
בואו למקלט.
[מנגינת רקע מתוחה מתנגנת]
[שוטר] שמע ישראל.
בואו ניכנס.
[נערה] פתחתם את הדלתות? זה פתוח?
[דוידי] עוד מעט, בסדר? -אוקיי.
תישארו ביחד, תכף, תכף יחלצו אתכם. -אוקיי.
ראיתם את היורים? -לא.
נפגעת? -לא. מה? לא.
ראית אותם? -לא, לא… לא ראיתי כלום.
[נערים צורחים] משטרה!
איי, איי…
[מנהל] יש פה פצוע בירך. -איי…
בסדר, תישארו פה, תכף יחלצו אתכם, בסדר?
[דוידי] אתה המנהל, חנוך, נכון?
תדאג שאף אחד לא זז.
[חנוך] אל תזוז. תן לו להסתכל, יהיה בסדר.
[חנוך] אל תדאג. -[דוידי] היי, היי, היי, היי!
[שוטר] היי, היי, בואי הנה.
בואי הנה.
מעיין, אני לא יודע לאן…
[נער] מעיין! מעיין, לא…
[דוידי] אתה בסדר?
ירו בך? -לא, לא, אני רק נחתכתי.
אבל אה…
הוא…
[שוטר בקשר] קובי, תן לי עדכון.
[קובי בקשר] סרקנו את כל החלק הדרומי, הם גם לא פה.
אנחנו מתחילים להכניס כוחות חילוץ ולהוציא את הילדים.
[שוטר בקשר] רות, קיבלתי.
[מנגינת רקע]
[רעש של הליקופטר]
[דוידי] מה קורה, רוסו?
מחסומים, עדיין לא מצאנו כלום.
מושיקו בדרך, דיבר איתי ישירות.
אתה יודע כמה אני אוהבת לדבר עם מושיקו ישירות.
מה יודעים?
בינתיים, לפי העדויות הראשוניות, מדובר בשלושה או ארבעה יורים,
כולם מתארים סרבלים, מין סרבלי עבודה או משהו כזה,
ומסכה, מסכות של חד-קרן.
אנחנו על מצלמות האבטחה עכשיו, נראה אותם יוצאים.
זמן התגובה שלכם היה מהיר, אז אין סיכוי שהם רחוקים.
קרב לי את המצלמה הזאת, בבקשה.
[נער] יואו.
ראיתי את ליגל, היא אמרה לי שאת בסדר.
איפה היית?
מה איפה? פה, בכל פאקינג מקום אני חיפשתי אותך.
אבל איפה היית קודם? למה לא באת?
וואי, לא יודע, התחילו היריות, ואז אני…
קבענו שתשב לידי בטקס, לפני היריות.
לא… לא הבנתי.
בוא נלך הביתה.
וואי, כוס אימא שלהם, הם לא נותנים לצאת. -מה, למה?
[נערה] ראיתם את תום?
ראיתם את תום?
ראיתי אותו מקודם, נראה לי שהוא בסדר. -אוקיי.
לא נראה לי שהוא כזה בסדר.
מה? למה?
למה? -בגלל ירון, כאילו.
מה? -מצטער, אני חשבתי שידעת.
פאק.
[נער] די, די.
די.
[נערה] תום!
תום.
הכול בסדר?
[תום] לא יודע, אני… אני לא כל כך מצליח לנשום.
שמעת? שמעת על ירון? -כן.
הוא הרג את ירון ו… וישר הצמיד לי אקדח לראש.
הוא כמעט הרג אותי, שיר, אני חשבתי שאני הולך למות.
מה שחשוב זה שזה נגמר.
זה נגמר, תום.
אוקיי?
[הורים צועקים] תפתחו!
כרגע אין לנו מידע לגבי מה שהתרחש הבוקר בתיכון "מורשת".
[הורה] תגידי, מה זה הדבר הזה?
יש פה הורים לילדים, אני מסביר לך.
[הורה] אני רוצה להבין מה קורה פה.
[שוטרת] חברים, בבקשה בואו נירגע, אנחנו רוצים לעזור.
אני רוצה עכשיו להבין איפה הבן שלי, קוראים לו עומר רוקח.
[שוטרת] אני מסבירה לכם שוב, אנחנו לא יודעים כרגע מי נפגע ומי נפצע,
אני מבקשת, בבקשה, להיאזר בסבלנות.
אבל איך אני יודע אם הוא נפגע או לא?
כי אנחנו עושים רישום של כל מי שיוצא,
בקרוב יהיו לנו רשימות מסודרות, אני בטוחה שהדברים יתבהרו.
[הורה] את שומעת את עצמך?
את שומעת את עצמך?
אתם לא יודעים איפה הילדים שלנו, איזה מין דבר זה?
ולריה, תירגעי, בואו ננסה להבין מה קורה פה,
אולי נמצא חברים של שאול ונטלי, שראו אותם.
אני… אני מבקשת לחכות בסבלנות,
אני כרגע באמת לא יודעת
מה להגיד לכם. בבקשה.
[ולריה] כן, כן, תבררי לי עכשיו על נטלי שטיין.
את שומעת אותי? עכשיו!
אני רוצה לראות את הבן שלי. -אתה לא יכול להיכנס, אני מצטער.
אני רוצה לראות עכשיו את הבן שלי.
זה לא מעניין אותי, אני רוצה עכשיו לראות את הבן שלי.
אדוני, אתה לא יכול… -זה לא מעניין אותי.
אני רוצה עכשיו לראות את הבן שלי. -[חנוך] אני מבקש…
אני מבקש, אני מבקש משניכם, בבקשה.
אנא… הם פשוט דואגים לילדים שלהם, אוקיי?
שים את עצמך במקומם לרגע.
בלי כוח, בלי כוח, להרגיע.
הורים יקרים,
[מנגינת רקע מתוחה מתנגנת]
אני מבקש את הסבלנות שלכם,
זה הדבר היחיד שאפשר לעשות כרגע, סבלנות.
אני יודע שזו קריעת ים סוף בשבילכם,
אבל המשטרה מבצעת את העבודה שלה,
ברגע שאני אדע משהו, אני מתחייב שאני אגיע לכאן,
ואני אמסור לכם את כל מה שאני אדע.
[כתבת ברדיו] כרגע מסתבר שאין לנו הרבה מידע לגבי מה שהתרחש היום בתיכון "מורשת",
אבל לפי הדיווחים יש הרבה נפגעים ויש הרבה…
[רטט של טלפון נייד]
היי, מירץ', מה קורה?
[מירי] רמי, זה אמיתי?
ראיתי בטלוויזיה שאתה שם…
משדרים בלופ את אותו קטע כבר שעתיים.
כן, טירוף פה.
איך איתך, הכול בסדר? ראיתי שהתקשרת.
לא, זה היה לפני ששמעתי על הפיגוע, לא חשוב.
מה "לא חשוב"? התקשרת שלוש פעמים, מה קורה?
לא חשוב, אני בסדר.
קצת כאבים כאלה, אני חושבת ש…
צרבת מטורפת, באמת לא חשוב. מה איתך? איך העין?
תעברי לווידיאו רגע.
נו, מאמי, אני אומרת לך שאני בסדר.
תעברי לווידיאו, נו.
טה-דה!
שיואו, איזו ענקית אני.
מה זה "כאבים"? מה את מרגישה?
סתם, קצת קשה לנשום כזה, בטח כלום.
|אני אעשה לי עוד מעט תה עם ג'ינג'ר, יש לנו עוד ג'ינג'ר, נכון?
חיפשתי קודם בארון של ה…
ב…
מירץ', יפה שלי, אני חייב לנתק, בסדר?
דברי עם אימא שלך שתיקח אותך למיון.
טוב, חוש-חש, אל תדאג לי. ביי.
[מנגינת רקע מתוחה מתנגנת]
[דוידי] רוסו, על הגג! -מה?
[חנוך] אני אביא לכם אותם… אני יודע.
[דוידי] משטרה!
[פועלים צועקים, דוידי] על הרצפה! על הרצפה!
על הרצפה!
איפה הנשק? -[פועל] זה לא אנחנו!
[פועל 2] לא עשינו כלום.
[פועל 2] לא עשינו כלום! -איפה הנשק?
[דוידי] איפה הנשק?
[פועל, בערבית] לא עשינו כלום!
[פועל, בעברית] לא עשינו כלום!
איפה הנשקים?
[בערבית] איפה הנשקים?
אילו נשקים?
אנחנו לא יודעים כלום. שמענו יריות והתחבאנו.
[בעברית] חמאס, ג'יהאד, מי שלח אתכם?
לא שלחו אותנו, אנחנו רק באנו לעבוד פה.
אתה תכננת את הפיגוע?
לא תכננו כלום.
תקשיב לי עכשיו, תקשיב לי טוב, אוקיי?
על כל שקר שלך אתה תחטוף אגרוף עד שלא יישארו לך שיניים בפה, אוקיי?
איפה החבאתם את הנשקים?
לא החבאנו כלום.
אנחנו רק באנו לעבוד, ופתאום היו יריות,
והתחבאנו שם.
אני רוצה אותם עם שמירה צמודה עד שנוריד אותם למטה.
אין כניסה לתקשורת, אין כניסה לאף אחד.
אוקיי? -אוקיי.
[שוטר] אנחנו עם שלושה פועלים על הגג. אין כניסה לתקשורת.
מושיקו,
כרגע עצרנו שלושה פלסטינים, פועלים, על הגג,
חשד לרצח לאומני, אני מקפיצה לכאן את השירות.
אוקיי.
אתה יודע, אני כל הזמן אומרת להם, אתה בלתי נסבל,
אבל יש לך אינסטינקטים של נץ. כל הכבוד.
[רוסו] מני,
כן, כדאי שתארגן את הצוות שלך ותתחילו לחפש את הנשקים, אוקיי?
שלא ייכנס לכם לחושך, אולי כדאי כבר להוריד מישהו למטה, לחצר.
[נער] נו, בבקשה, אני צריך את התיק. -[שוטר] ילד, אמרתי לך, תעוף החוצה.
בסדר, הבנתי, אבל אני חייב את התיק.
לא, אי אפשר להיכנס. -אני צריך את התיק, אתה לא מבין?
[שוטר] היי, היי, היי, היי. -[דוידי] וואו, וואו, וואו, לאן? לאן? לאן?
אף אחד לא נכנס. -התיק שלי, שכחתי אותו בכיתה.
תקבל את התיק שלך בתחנה בעוד יום-יומיים, הבנת?
זוהר, מה הבעיה?
התיק שלי, אני צריך אותו.
אף אחד לא נכנס, זה שטח סגור.
הרגע הרגו כאן חברים שלי! -[אישה] זוהר…
במקום לתפוס אותם, אתה בא עליי עכשיו?
בסדר, תירגע, תן לי.
אתה יכול לתת לו רגע אחד להיכנס? -לא.
[אישה] ומה אם אני אכנס? זוהר, איפה התיק?
מה יש שם?
מה יש לך שם, זוהר?
תפילין.
מה השם שלך?
אסנת, אני סגנית המנהל פה.
[דוידי] יופי, אסנת, תקשיבי,
יש כאן מאתיים תיקים, ובלגן שלם וגופות,
אז אני מציע שתיקחי את התלמיד החכם הזה, ותעופו מפה,
כי התפילין
או הסמים או מה שיש לו בתיק, לא מעניין אותנו כרגע,
ואת לא רוצה שזה יתחיל לעניין.
בזמנך החופשי.
[מנגינת רקע מתוחה מתנגנת]
בוא, זוהר.
[דוידי] אף אחד לא נכנס. -[שוטר] בסדר.
[שוטר] המאבטח אפילו לא בודק.
נו, מה רואים?
החבר'ה שלנו הגיעו בבוקר עם המסחרית של הבוס, אף אחד לא בדק אותם,
ההנחה היא שככה נכנסו הנשקים.
נו, אבל מה, יש לי מסיבת עיתונאים, אני צריכה לתת להם משהו.
השב"כ כבר בתמונה?
כבר הריצו תחקיר, מסתבר שלקבלנצ'יק יש אישורים לשניים,
אבל השלישי, חאלד אל עוואדי, שב"ח.
הם עבדו פה כל השבוע בתיכון, אז הם ידעו על הטקס.
איפה הנשקים?
זה מה שחסר לך, הנשקים?
אבל אם הם נשארו על הגג, איפה הנשקים?
נמצא את הנשקים, תערוך לי את הקטע הזה בבקשה.
[רטט של טלפון נייד]
[רוסו] כן?
כן, כנראה על רקע לאומני.
[שוטר] מה אתה מחפש?
לא יודע, זה לא מסתדר לי.
[דוידי] אסנת!
את יכולה לבוא רגע?
מה אתה רוצה ממני עכשיו?
כמה זמן את בתיכון? -שבע שנים.
ואת מכירה את כל התלמידים פה?
כן. -יופי, את יכולה לבוא לעזור לנו?
[דוידי] בואי.
אנחנו צריכים את העזרה שלך, בסדר?
אלה מצלמות האבטחה של התיכון,
אני רוצה שתסתכלי מרגע הפתיחה ועד 12 בצוהריים,
אם את רואה פרצוף שאת לא מזהה, נכנס או יוצא מהתיכון.
מה, לחפש את הפועלים האלה? -לא רק, כל אחד.
זה חשוב, תתרכזי. תודה.
ו"סליחה שהייתי כל כך קשוח אלייך מקודם"?
כן.
[רעש של נקישות ומצית נדלקת]
הכול בסדר?
אתה באמת שואל אם הכול בסדר?
למה אתה לא יוצא?
נגמרה לי הבטרייה.
לא דיברתי עם חברים שלי, לא דיברתי עם אף אחד.
אני לא יודע מי…
מי…
אני מבין, אבל אתה לא יכול להישאר פה.
כל בית הספר שטח סגור עכשיו, אתה חייב לצאת.
אין מצב. -אין לך ברירה.
[רטט של טלפון נייד]
כן?
אנחנו ערוכים לקחת את העצורים?
אוקיי, קיבלתי.
מה, זה פיגוע? -צא, צא.
[מנגינת רקע מתוחה מתנגנת]
[הורים צועקים]
[הורה] תישרפו!
[הורה 2] עוד לא ראינו דבר כזה!
[הורה 3] תהרגו אותם! תהרגו אותם!
[רוסו] כפי שפורסם הבוקר,
במהלך טקס יום הזיכרון אירע פיגוע ירי בתיכון "מורשת רבין".
ארבעה תלמידים נהרגו,
הודעות נמסרות ברגעים אלה למשפחותיהם.
שוטרים מהמשטרה המקומית,
ביחד עם שוטרים מהמחלקה לחקירות מיוחדות,
ביצעו חילוץ של התלמידים, ומעצרים של החשודים במעשה.
מדובר באירוע קשה, ככל הנראה על רקע לאומני,
וכרגע אין פרטים נוספים שאפשר להתיר לפרסום.
כראש העיר, אני רוצה לשלוח את השתתפותנו בצער המשפחות,
ולאחל רפואה שלמה לפצועים,
ביניהם גם בני, ערן.
לאור האירועים,
חגיגות יום העצמאות הערב לא יתקיימו בעיר.
[כתב] מה אתם יכולים לספר לנו על זהות העצורים?
[כתב 2] ניצב רוסו, האם יש לכם איזשהו מידע ודאי שיכול לאשר את זה?
[מנגינת רקע מתוחה מתנגנת]
נו, מצאו את הנשקים? -[דוידי] עוד לא.
מה יש בינתיים?
לא הרבה.
יש את הדם של הקורבן,
יש פה סימני מאבק,
אבל בסך הכול הזירה מאוד נקייה.
איפה מאבק?
כאן.
יש פה סימני גרירה, וגם פה יש סימני גרירה.
כנראה גררו אותו למקלט, אבל הוא נאבק.
יש סימני גרירה במדרגות?
לא. -איך לא?
יכול להיות שהם הרימו אותו במדרגות וזרקו אותו כאן?
לא הגיוני.
בכל השאר הם ירו איפה שהם היו.
מה הם חיפשו פה?
ניסו לברוח… חיפשו יציאה…
אז הם היו על הגג, ירדו מהגג, ירו בכולם,
ירדו לפה, נתקלו בו, ניסו לצאת, לא הצליחו,
חזרו לגג…
למה לחזור לגג?
זה נתיב בריחה מצוין, זה.
מה יש, גדי?
לא, הכול בסדר. -מה "הכול בסדר"?
סתם, סתם. הכול בסדר, אני…
יש לך פה מים?
לא, עזוב. -מה קרה?
סתם, אתה מכיר אותי, דוידי, אני כבר עשרים שנה בחרא הזה, אני…
תודה.
ראיתי הכול, שום דבר לא משפיע עליי, אבל כשזה מגיע לילדים, אין, זה…
לא יודע…
ברור. -זה לא…
[רעש של דלת]
שום דבר.
סליחה, אדוני,
אני צריכה שתעזוב את שטח בית הספר.
כמה רגעים.
אני מצטערת, אנחנו סוגרים את בית הספר ללילה.
אף אחד חוץ מהמשטרה לא נשאר פה.
בסדר, אני גומר פה משהו ואני תכף יוצא.
אדוני, אני ממש מבקשת ממך לעזוב את המקום.
אני שמעתי אותך.
[מרים את הקול] אני שמעתי!
אני צריך לכתוב ארבעה הספדים למחר, אוקיי?
אז בבקשה, תני לי כמה דקות להתכונן לארבע הלוויות שיש לי מחר,
ואני צריך לעשות את זה כאן ועכשיו.
אני מתנצלת.
[בקול רגיל] אני מצטער, אני לא הייתי צריך להתפרץ ככה. אני…
ממש דקה או שתיים, אני יוצא.
תודה.
נו? -אין כלום, דוידי.
מה זה "אין כלום"? זה לא הגיוני.
הנשקים חייבים להיות פה.
זה לא הגיוני, אבל זה המצב. -מה עם החצר?
כבר חשוך מדי, אנחנו סוגרים את היום.
אני בטוח שבלילה הפועלים ידברו.
וסליחה על הבוקר, אני לא ידעתי מי אתה, וכל הבלגן.
הכול בסדר, רק תמצאו את הנשקים. -אוקיי.
[מנגינת רקע מתנגנת]
[בטלפון] היי, זאת אסנת, סגנית המנהל מתיכון "מורשת".
כן.
סיימתי לצפות בכול, אני מזהה את כולם.
בטוחה? -מאה אחוז.
חוץ מהרכב של הפועלים, כולם תלמידים ומורים שלנו.
כוס אמק.
תודה. סליחה. תודה רבה, אסנת.
לילה טוב. -לילה טוב.
[מנגינת רקע מתנגנת]
[כתב] כן, אז ככל הידוע לנו, באירוע הקשה הבוקר,
בו נרצחו ארבעה מתלמידי כיתה י"ב מתיכון "מורשת",
מוגדר כרגע על-ידי המשטרה כאירוע על רקע לאומני.
עם זאת, אף ארגון טרור לא לקח אחריות על האירוע.
לפי הדיווחים, במהלך האירוע נתפסו על גג בית הספר
כשלושה פלסטינאים שנלקחו למעצר ולחקירה מיידית.
כצפוי, חגיגות יום העצמאות בעיר בוטלו,
והעיר מתכוננת להלוויות של ארבעה מבניה.
לפי מידע שקיבלנו מהמשטרה
עדיין אנחנו לא יודעים כלום על זהות החשודים…
רוסו?
[כתב] …מעבר למידע שהם שוהים בלתי חוקיים
שהיו על גג המבנה בזמן האירוע.
זה התלמידים מהתיכון, הם עשו את זה.
אני בטוח.
אני לא ראיתי פיגוע כזה בחיים שלי.
אז מה אתה טוען, שיש פה איזה 900 ומשהו חשודים?
[נערים עושים רעשים של יריות]
[מנגינת רקע מתוחה מתנגנת] אני יודע שאתם פה,
ואני אמצא אתכם.
[נערים מדברים ביחד] מה?
הם נעלמו מהרשתות, פייסבוק, אינסטגרם, טוויטר, הכול.
[דוידי] צריך לדעת איפה הם מדברים.
לא יכול להיות שהם נעלמו ככה.
[נערה] זה יכול להיות כל אחד, אפילו אתם,
השאלה למי יש אומץ לעשות דבר כזה.
מישהו מכם גידל ילד
שקם והרג את הילד שאני גידלתי.
[שוטר] הילדים האלה היום,
זה לא משהו שאנחנו בכלל מכירים.
לא כל אחד נכנס לרשימה הזאת, את יודעת.
[דוידי] צ'ינו, מה זה הדבר הזה?
[צ'ינו] "בלקספייס".
[דוידי] אתה שולח ילד לתיכון, וזהו, הוא יכול להפוך להכול.
תוריד את הסכין.
אתה תגיד לי איך לחנך את הילד שלי?
לא תיארתי לי שתהפוך להיות שוטר.
חשבת שאני אהיה בצד השני.
[אישה] אתה נסחף עם הילדים האלה,
אתה נסחף עם החקירה הזאת,
אתה נסחף עם העבר שלך.
יש עוד מישהו על הכוונת.
[דוידי] הילדים האלה זה משהו אחר, הם מסתירים משהו.
אני לא מצליח לקרוא אותם.
אני רק חושב על ההורים שלהם כל הזמן.
זה נראה לי מטורף להיות הורה לילד בגיל הזה.
אין לך שום שליטה על מה שהילד שלך עושה.
כלום.
[קול מעוות בסרטון] תיכון "מורשת",
חשבתם שהסיוט שלכם נגמר?