‫- סדרה תיעודית מקורית של NETFLIX -‬
‫מעבר לרחוב היה ילד‬ ‫שאמא שלו הייתה כל כך עצלנית,‬
‫שהוא היה אוכל גלידה לארוחת בוקר.‬
‫הייתי הולכת אליו כדי ללכת לבית הספר,‬ ‫והוא היה יושב על השיש במטבח,‬
‫אם הייתי יושבת על השיש,‬ ‫היו שולחים אותי לכלא.‬
‫המשפחה הזאת הייתה בעיני כמו…‬ ‫כמו המרקיז דה סאד.‬
‫ילדים ישבו על השיש.‬
‫פעם אחת נכנסתי, ולא רק שהוא אכל גלידה…‬
‫השעה הייתה שבע בבוקר.‬ ‫הוא לא אכל את הגלידה בכפית…‬
‫קודם כול, הוא אכל מהקופסה,‬ ‫דבר שהיה אסור אצלנו. עם בייגל!‬
‫חשבתי לעצמי,‬ ‫"איזה אנשים, לא ייאמן איך הם חיים".‬
‫דיברנו על זה בקצרה מאחורי הקלעים.‬ ‫האם אפשר…‬
‫לעשן.‬ ‫-האם אפשר לעשן.‬
‫על הבמה.‬ ‫-ואי אפשר.‬
‫אי אפשר, כי זה לא חוקי.‬ ‫-לא חוקי.‬
‫הנה.‬
‫טוב, מה דעתך? הגענו.‬
‫בסדר.‬ ‫-בואו נעשה את זה.‬
‫סליחה?‬
‫לא, בלי ספריי לשיער. ‬ ‫אני בקושי נושמת גם ככה.‬
‫אפשר באותה מידה למצוץ אגזוז.‬
‫אני רוצה שהנזקים לריאות שלי יהיו מעישון.‬
‫- בריאות וספורט -‬
‫יש לך דעה על הפילוסופיה‬
‫של התעמלות אירובית כדרך להאריך את החיים?‬
‫טוב, כנראה…‬ ‫אין לי דעה פילוסופית על זה. יש לי…‬
‫כשהייתי ילדה, מעט מאוד אנשים נהגו להתעמל.‬
‫אנשים לא נהגו להתעמל כדבר בפני עצמו.‬
‫אנשים היו הרבה יותר פעילים, אין ספק.‬
‫במיוחד ילדים.‬
‫לא הרשו לנו אפילו להישאר בתוך הבית, בסדר?‬
‫זה לא היה ייחודי למשפחה שלי.‬ ‫פשוט, "צאו החוצה!"‬
‫אתה מבין? פשוט תצאו.‬
‫ולא כי הם חשבו שאנחנו צריכים אוויר צח.‬
‫הם חשבו, "אנחנו לא רוצים לראות אתכם.‬ ‫צאו החוצה".‬
‫אז אף אחד…‬ ‫"אנחנו לא רוצים להתעסק איתכם.‬
‫אנחנו לא מעוניינים. צאו החוצה."‬
‫אז יצאנו החוצה והתרוצצנו,‬ ‫אלה דברים שילדים נהגו לעשות.‬
‫פעם, אנשים אכלו פחות. גם זה עניין.‬
‫כי אנשים היו צריכים להכין אוכל.‬
‫לא היה כל כך הרבה אוכל מוכן.‬
‫אני חושבת שאנשים גם לא ידעו‬ ‫שהדברים האלה לא בריאים.‬
‫אולי בגלל הידיעה הם עוד יותר לא בריאים.‬
‫ההורים שלי היו…‬
‫הם היו בני מהגרים,‬
‫ואתה יודע, "אוכל, טוב".‬
‫אתה מבין? "אין אוכל, רע."‬
‫"בשר, טוב. חמאה, טוב."‬
‫מה שנחשב ללא בריא היה ממתקים.‬ ‫לא בריאים לשיניים.‬
‫לא זכור לי שאנשים‬ ‫דיברו כל הזמן על הבריאות שלהם.‬
‫אנשים חששו מדברים כמו פוליו.‬
‫זה היה ה…‬ ‫-הדבר הגדול.‬
‫עד שהמציאו חיסון לפוליו,‬ ‫כשהייתי קטנה מאוד,‬
‫וזה היה הדבר הכי טוב שיש.‬
‫כשהייתי ילדה, וכשאתה היית ילד,‬ ‫אפילו לפניי…‬
‫כן.‬ ‫-באתי אחריך.‬
‫בסדר.‬ ‫-הרבה לפנייך.‬
‫כל הילדים חיו בתוך ענן עשן סמיך.‬
‫בסדר? אף אחד… ובבית שלי…‬
‫אמא שלי לא הייתה פותחת חלון אף פעם.‬
‫היא לא רצתה שהאוויר מבחוץ ייכנס לתוך הבית.‬
‫לא היה אפשר אפילו לראות,‬
‫בסדר? בשנות החמישים.‬
‫כשהיינו במכוניות,‬ ‫היה אסור לנו לפתוח את החלונות.‬
‫אבא שלי עישן מקטרת, אמא שלי עישנה סיגריות.‬
‫כשהיינו קטנים, ישבנו…‬ ‫היום יש אביזרי בטיחות.‬
‫יש הרבה דברים.‬ ‫צריך לקשור את הילדים, קסדות.‬
‫מלבישים את הילדים כמו אסטרונאוטים.‬ ‫מקבעים אותם למכונית.‬
‫כשאנחנו היינו ילדים קטנים…‬
‫כן?‬ ‫-לא היו חגורות בטיחות במכוניות.‬
‫איפה ישבנו? במושב הקדמי,‬ ‫על הרגליים של האמהות המעשנות שלנו.‬
‫אני מכורה לסיגריות. זאת התמכרות.‬ ‫אני יודעת מה זאת התמכרות.‬
‫האם חכם לעשן סיגריות? זה אידיוטי!‬ ‫אני יודעת, בסדר?‬
‫אנשים תמיד צועקים עליי, ואני אומרת להם,‬
‫"העישון לא בריא. אני יודעת, שמעתי."‬
‫יש דברים מסוימים,‬
‫בסדר, אולי לא הבנו‬ ‫שלא בריא לאכול הרבה סטייקים.‬
‫אני מבינה למה אנשים לא הבינו את זה.‬
‫במיוחד אנשים‬ ‫שלא אכלו בשר כל כך הרבה דורות.‬
‫אבל, אתה יודע…‬
‫שאיפת עשן לריאות,‬
‫איך אף אחד לא חשב,‬ ‫"יודעים מה? אולי זה לא הרעיון הכי טוב".‬
‫מסתבר שאנשים לא חשבו ככה.‬
‫ממש גרמו לנו להאמין‬ ‫שהסיגריות בטוחות לשימוש.‬
‫כן, סיגריות בטוחות.‬
‫אני זוכרת את רופא הילדים שלי בילדות,‬
‫אני זוכרת שנכנסתי למשרד שלו.‬
‫על השולחן שלו הייתה מאפרת ענק, והוא עישן.‬
‫ואחרי שנותנים לך זריקה נוראית,‬ ‫הרופא נותן לך ממתק.‬
‫כילדה בת שש או שבע לא היה לי מושג‬
‫שהעישון לא בריא, או שממתקים לא בריאים,‬
‫כי זה מה שקיבלתי אחרי שנתנו לי זריקה.‬
‫אם לא הייתי מתחילה לעשן בגיל 12,‬ ‫לא הייתי מתחילה עכשיו, כמובן.‬
‫אבל אני יודעת מה זה אומר‬ ‫להיות מכורה למשהו,‬
‫ואני יודעת שאף אחד‬ ‫לא מתמכר לשום דבר במטרה להתמכר.‬
‫זהו המכשיר‬ ‫שזכה לכינוי ההולם "מכשיר הפרפרים".‬
‫כעת הצעירה נמצאת בשלב הגולם,‬ ‫אך כאשר משקולת קטנה מונחת למטה,‬
‫קשה יותר להרים את הכנפיים,‬ ‫כפי שכל פרפר יכול להעיד.‬
‫הרגלים רעים עלולים להרוג אותך,‬ ‫אבל הרגלים טובים לא יצילו אותך.‬
‫יכולים להיות לך הרגלים טובים להפליא, ו…‬ ‫אני יכולה לחשוב על…‬
‫אני לא אגיד מי זאת, אבל הייתה לי חברה,‬
‫אחת מהנשים היחידות בגילי‬
‫שמעולם לא עישנה ולא שתתה,‬
‫והיא תמיד צעקה עליי כשעשיתי דברים כאלה.‬
‫היא אכלה כל החיים ברוקולי ואספרגוס,‬
‫היא שתתה מים והלכה לרוץ,‬
‫ומתה מגידול במוח‬ ‫בתחילת שנות החמישים שלה.‬
‫דרך אגב, אמא שלי מתה לא מזמן,‬ ‫היא הייתה בת קרוב ל-92.‬
‫אורח החיים הזה לא הרג אנשים.‬
‫גם אם אמות מחר אף אחד לא יגיד,‬ ‫"היא הייתה כל כך צעירה".‬
‫אני זקנה מכדי למות צעירה.‬
‫אם אמות עכשיו מעישון,‬ ‫כולם ישאלו, "מה ציפית שיקרה?"‬
‫אנשים כבר כועסים על זה‬ ‫שאני עוד חיה. אני יודעת, בסדר?‬
‫יש היום משהו שאני ממש לא סובלת.‬
‫מה?‬ ‫-חיים בריאים.‬
‫כן.‬ ‫-בסדר? חיים בריאים.‬
‫כותבים על זה בכל עיתון ובכל מגזין.‬
‫יש ספא לחיים בריאים וזה לחיים בריאים…‬
‫פעם לא היה דבר כזה "חיים בריאים".‬ ‫שאלתי את עצמי מה זה.‬
‫זה כמו תוספת בריאות.‬
‫בעיניי, החיים הבריאים הם סוג של חמדנות.‬
‫לא מספיק לי שאני לא חולה,‬ ‫אני צריכה להרגיש טוב.‬
‫זה דבר שאפשר לקנות.‬
‫אפשר לקנות חיים בריאים. צריך לקנות אותם.‬
‫יש אוכל מיוחד לחיים בריאים,‬
‫לא יודעת, זרעים וסוגי תה וכאלה דברים.‬
‫משקאות, שייקים, מיצים, אתה יודע, כל זה.‬
‫כל הדברים האלה שאנשים רוצים‬ ‫מהחיים הבריאים, אני לא רוצה אותם.‬
‫לא, תודה.‬
‫בסדר? לא, תודה.‬
‫אני לא רוצה להיות…‬ ‫אני יודעת שמדיטציה היא חלק… יוגה…‬
‫בערך שליש מהאנשים ברחוב בניו יורק‬ ‫סוחבים מזרון יוגה.‬
‫זה מספיק כדי שלא אתרגל יוגה. זה מספיק.‬
‫לסחוב איתך שטיח קטן מגולגל זה באמת…‬
‫פעם, ניו יורק הייתה הרבה יותר אופנתית.‬
‫אני לא אוהבת לראות אנשים‬ ‫מסתובבים עם שטיחים.‬
‫זה נורא.‬ ‫בפעם האחרונה שסחבתי שטיח הייתי בגן.‬
‫היינו צריכים להביא שטיח לגן,‬ ‫כי היינו ישנים על הרצפה.‬
‫אני חושבת שהרעיון של חיים בריאים‬ ‫בטח הגיע מקליפורניה.‬
‫כאילו, סן פרנסיסקו‬ ‫או איך קוראים לזה, עמק הסיליקון,‬
‫כל האנשים הטכנולוגיים האלה‬ ‫מוטרדים מאוד מהבריאות שלהם,‬
‫אבל לא מהחיים שלך.‬
‫הם, אלה שבאמת עשירים,‬
‫הם מנסים בכל מיני דרכים לחיות לנצח.‬
‫זה חשוב להם מאוד.‬
‫אני בטוחה שיש להם‬ ‫מאכלים מיוחדים, והתעמלות וכל זה,‬
‫אבל הם גם חושבים שסוף העולם מגיע.‬
‫אתה צריך אוויר משלך, מים משלך.‬
‫אם יהיה אסון גדול,‬ ‫אני לא רוצה להיות אחת מהיחידים שישרדו.‬
‫למה שארצה?‬
‫אני לא מבינה את אלה שרוצים.‬
‫אבל כשהייתי ילדה ודאגתי‬ ‫שתהיה מלחמה גרעינית, הייתי ממש מודאגת.‬
‫ממש רציתי לחיות, כי הייתי בת שבע!‬
‫אבל אני לא בת שבע, אז אני לא רוצה למות,‬
‫אבל אם אמות, זה לא יהיה אסון.‬
‫אני לא בת שבע.‬ ‫ואני בהחלט לא רוצה להיות בחיים‬
‫עם אנשים ששמרו זרעים וכל זה,‬
‫כי אלה לא אנשים שאני רוצה לבלות בחברתם.‬
‫אם אני לא רוצה לבלות בחברתם עכשיו,‬
‫כשיש עוד דברים לעשות והכול עדיין קיים,‬
‫למה שארצה לבלות בחברתם אחר כך?‬
‫"היה היה צב בשם ברט‬
‫וברט הצב היה מאד ערני,‬
‫כשהוא היה בסכנה‬ ‫הוא מעולם לא נפגע‬
‫הוא ידע בדיוק מה לעשות‬
‫הוא התכופף‬
‫ותפס מחסה"‬
‫תזכרו מה לעשות, חברים.‬
‫עכשיו תגידו לי בקול רם,‬ ‫מה אתם אמורים לעשות כשתראו הבזק אור?‬
‫להתכופף ולתפוס מחסה!‬
‫אני לא יודעת מה ילדים קונים.‬ ‫מה מותר להם לקנות, כמובן.‬
‫קניתי לילד קטן ממתקים ביום ולנטיינז,‬
‫וההורים שלו הגיבו כאילו נתתי לו אקדח.‬
‫שאלתי אם מותר לו לאכול ממתק. "לא ממש."‬
‫כי כבר נתתי את הממתק לילד,‬
‫שלא האמין שזה קורה לו. אתה מבין?‬
‫"זה הדבר האהוב עליי!",‬ ‫עוד לפני שהוא פתח אותו.‬
‫אמרתי, "הממתק קטן".‬
‫רציתי לקנות קופסת ענק,‬ ‫אבל חשבתי שהם יתעצבנו.‬
‫ואז האמא של הילד אמרה לי,‬
‫"הרשו לכם לאכול ממתקים כשהיית ילדה?"‬
‫היא יותר מבוגרת מהבן שלה,‬ ‫כמובן, אבל צעירה ממני בהרבה.‬
‫אז אמרתי שהרשו לנו.‬ ‫"הם לא ידעו שזה לא בריא?"‬
‫"הם חשבו שממתקים לא בריאים לשיניים."‬ ‫-נכון.‬
‫"הם לא באמת חשבו שהדברים האלה,‬
‫שאולי לא בריאים, הם עד כדי כך לא בריאים."‬
‫זאת אומרת, הם לא ממש…‬
‫הם לא כל כך התעניינו בבריאות שלנו.‬
‫לקחו אותנו לרופא.‬ ‫אמרו לנו לא לאכול ממתקים.‬
‫אבא שלי היה צורח עליי,‬ ‫כי היו לי המון חורים.‬
‫זה היה יקר, אתה מבין?‬
‫אבל חוץ מזה, כמו שאמרתי לך,‬ ‫כן, הייתי צריכה לאכול שעועית ירוקה,‬
‫אבל זה לא היה… לא הייתה להם אובססיה.‬
‫היום, כידוע לך,‬ ‫ילדים לא מקבלים חינוך נוקשה,‬
‫מלבד העובדה שנשללים מהם המון דברים,‬ ‫כי הם לא בריאים.‬
‫או מזיקים לסביבה.‬ ‫ילדים אומרים לך כשמשהו מזיק לסביבה.‬
‫יש… טוב, עכשיו היא אישה,‬ ‫ויש לה ילד משלה.‬
‫אבל היא גרה בסן פרנסיסקו.‬
‫אז כשהיא הייתה בת שלוש,‬ ‫ועכשיו היא בטח בת 33,‬
‫היא אמרה לי משהו, והתעצבנתי,‬ ‫אז אמרתי לה, "את בסך הכול ילדה קטנה".‬
‫דבר שאמרו לי 400 פעם ביום כשהייתי ילדה.‬
‫והיא אמרה, "אני אישה". היא הייתה בת שלוש.‬
‫אמרתי לה, "את לא אישה.‬
‫את לא אישה."‬
‫היום אסור להגיד דבר כזה לאף אחד.‬
‫אם מישהי אומרת שהיא אישה, היא אישה.‬
‫זאת יכולה להיות‬ ‫ילדה בת שלוש, גבר בן שבעים, ג'ירפה,‬
‫אם את אישה, את אישה.‬
‫הלכת פעם לטיפול או לסיוע עצמי או משהו כזה?‬
‫לא. סייעתי לעצמי, מבחינתי זה לעבוד.‬
‫מקום שבו אנשים עם הפרעות דומות‬ ‫נפגשים כדי לקבל עזרה?‬
‫למרבה הצער, אין אנשים עם הפרעות דומות.‬
‫לא הצלחתי להקים קבוצה.‬
‫כיוון שהפעילות העיקרית שלי…‬
‫יש לי שני דברים שאני עושה בעיקר,‬ ‫עישון ותכנון נקמות.‬
‫לא ממש צריך קבוצה.‬
‫אני יכולה לתכנן נקמות לבד.‬ ‫לפעמים אני משתמשת בטלפון.‬
‫אבל העישון הוא, כנראה…‬
‫זה התחביב שלי.‬ ‫-נהדר.‬
‫אם לא המקצוע שלי.‬
‫היום אנחנו חיים בתקופה‬ ‫שבה סיגריות הן דבר נורא.‬
‫זה ככה כבר שלושים שנה.‬
‫מריחואנה זה בריא. היום, מריחואנה זה בריא.‬
‫מריחואנה הייתה פעם…‬
‫אני אומרת "פעם",‬ ‫אבל גם ילד בן תשע זוכר את זה!‬
‫שכח אותי.‬
‫פעם זה היה דבר נורא‬ ‫שמוביל לחיי ייאוש והשפלה.‬
‫עכשיו זה דבר נפלא.‬
‫צמח מרפא.‬ ‫-דבר נפלא.‬
‫מוסיפים אותו לסוכריות גומי!‬
‫אנשים הראו לי.‬ ‫"תסתכלי, זה כמו סוכריית גומי."‬
‫איך שלא קוראים לזה.‬ ‫-סוכריה.‬
‫כן, זאת סוכריה,‬ ‫דבר שילדים אוכלים, אתה מבין?‬
‫לילדים אסור לאכול עכשיו סוכריות,‬
‫אבל לאמא יש סוכריה עם מריחואנה.‬
‫כאילו… עם מריחואנה.‬ ‫-עם מריחואנה.‬
‫כאילו… עישנתי מריחואנה כשהייתי צעירה,‬
‫לא במיוחד… לא ממש אהבתי את זה.‬
‫אני לא אוהבת את הריח.‬ ‫היום לא כל כך מעשנים אותה.‬
‫זאת אומרת מעשנים,‬ ‫אבל גם אוכלים ממתקים או מה שזה לא יהיה.‬
‫לא ממש… זאת לא תחושה שחיפשתי אי פעם,‬
‫תחושה כזאת של מין אושר קליל.‬
‫בסדר? זה לא בשבילי.‬ ‫אושר קליל זה לא בשבילי.‬
‫אני אספר לך, למקרה שמישהו מתעניין,‬
‫יש לי חברים, בגילי או יותר,‬
‫שאני יודעת שעישנו מריחואנה‬ ‫מדי יום במשך חמישים שנה.‬
‫הם לא האנשים הכי חדים בעולם, בסדר?‬
‫אני מבטיחה לך שיש השפעה מצטברת, בסדר?‬
‫אולי הכרתי אותם כשהם התחילו לעשן.‬
‫זה לא שהם אנשים מסוכנים,‬
‫אבל יכול להיות שכבר לא תתייעץ איתם.‬
‫לפעמים אני חושבת לעצמי,‬ ‫"אלוהים, מה קרה לו?"‬
‫ואז אני מבינה…‬
‫אפילו אמרתי לאנשים, "שאלתי את כך וכך שאלה,‬
‫והוא היה ממש מעורפל. מה קרה לו?"‬
‫והיא אמרה, "הוא סטלן!",‬ ‫אז אמרתי, "נכון, שכחתי".‬
‫אם הייתי אחראית, הייתי אומרת,‬ ‫"אנשים אוהבים מריחואנה, זה כיף,‬
‫שייהנו. מה אכפת לי?"‬
‫רוצים הפסקה?‬ ‫-בטח.‬
‫את בסדר?‬ ‫-כן.‬
‫רוצה לקחת רגע ו…‬ ‫-כן, אני רוצה לעשן.‬
‫ילדות, כשהייתי ילדה קטנה,‬
‫כל הזמן קפצו בחבל,‬ ‫שיחקו בקלאס וכאלה דברים.‬
‫בטח כבר לא עושים את זה.‬
‫אחת, שתיים, שלוש, ארבע.‬
‫המשמעות הייתה שאם היינו מנהלות את העולם,‬
‫נשים בגילי, שהגיעו לגיל כזה,‬ ‫היו קופצות מקצועיות בחבל.‬
‫כאילו…‬
‫וכשמדברים על קלאס או על קפיצה בחבל,‬
‫לגברים זה נראה טיפשי, אבל זה אותו דבר!‬
‫אלה משחקים! אלה משחקים.‬
‫משחק פוטבול הוא משחק. זה משחק!‬
‫רג'י מילר בדיון סוער עם ספייק לי,‬
‫אוהד שרוף של הניקס, שיש לו מנוי לצד המגרש.‬
‫נדמה לי שספייק הדליק אותו.‬
‫ספייק פונה לשופט דן קרופורד.‬
‫אני לא חושב שספייק מבין‬ ‫שהוא לא משתתף במשחק.‬
‫מה בנוגע לספייק לי?‬
‫ספייק מי?‬
‫נתראה ביום שישי. בהצלחה.‬
‫את אוהבת ספורט?‬
‫אני לא אוהבת ספורט.‬ ‫למעשה, אני חייבת להודות שאני שונאת ספורט.‬
‫את שונאת ספורט. אני רוצה לשאול אותך משהו.‬ ‫-כן?‬
‫קובי או לברון?‬
‫אני יודעת מי הם,‬
‫רק כי יש לי חבר קרוב שמת על ספורט.‬
‫אחרת, יכול להיות שלא הייתי מכירה‬ ‫אף אחד מהם. אבל אין לי העדפה.‬
‫ג'יינטס או ג'טס?‬ ‫-אין לי העדפה.‬
‫אין לי העדפות בספורט.‬ ‫-ריינג'רס, איילנדרס או דבילס?‬
‫תאמין לי כשאני אומרת לך שאני שונאת ספורט.‬
‫אז מה את עושה ביום של הסופרבול?‬
‫זה יום טוב מאוד ללכת בו למסעדה. בסדר?‬
‫קודם כול, האולמות‬ ‫שבהם מופיעה להקת הבלט של ניו יורק,‬
‫האופרה של ניו יורק‬ ‫או מה שנקרא בעבר האולם הפילהרמוני,‬
‫הדברים האלה חשובים לעיר,‬ ‫גם אם את לא הולכת לשם.‬
‫יש היום מין רעיון כזה,‬
‫שרק האנשים‬ ‫שמשתמשים במקומות האלה צריכים לממן אותם.‬
‫אף אחד לא חושב ככה על אצטדיון פוטבול.‬
‫אצטדיון פוטבול, ואני מבטיחה לך‬ ‫שאם תשמע פעם שאני באצטדיון פוטבול,‬
‫אתה יכול לתאר לעצמך שאוספים אנשים,‬ ‫ושהכריחו אותי להיכנס באיומי אקדח,‬
‫כי אחרת לא אהיה באצטדיון פוטבול.‬
‫תושבי העיר מממנים דרך קבע‬ ‫את אצטדיוני הפוטבול,‬
‫אני מתכוונת להקלות במסים,‬
‫"כן, ניתן לכם כסף, כי אנחנו…"‬
‫הם אומרים, "אנחנו לא רוצים קבוצת פוטבול?"‬ ‫אני לא.‬
‫אני לא רוצה קבוצת פוטבול.‬ ‫אני לא רוצה שיהיו קבוצות אפילו בתיכון.‬
‫אני לא רוצה קבוצה, ובטח שאני‬ ‫לא רוצה לממן אותה. לא, אני לא אשלם.‬
‫למה את שונאת ספורט?‬
‫בעיניי, זה דבר שמתאים‬
‫לילדים בני שבע.‬
‫רגע!‬
‫בסדר?‬
‫אז מבוגרים‬
‫לא צובעים את הפנים,‬ ‫לובשים חולצות של הקבוצה וכל זה?‬
‫הפרצוף הצבוע מושך מאוד.‬ ‫-אני לא עושה את זה.‬
‫זה מה שתמיד מדהים אותי.‬
‫אתה רואה אנשים צועקים וברחובות,‬ ‫והם צועקים, "ניצחנו!"‬
‫אני תמיד שואלת את עצמי, ‬ ‫"מי זה 'אנחנו'? הם ניצחו.‬
‫אתה שכבת על הספה ושתית בירה", בסדר?‬
‫זה מה שמעולה בספורט. אתה מזדהה עם קבוצה.‬
‫כן. שהיא עסק.‬
‫אתה לא רואה אף אחד צועק ברחוב,‬ ‫"יש! קוקה קולה ניצחה, פפסי הפסידה!"‬
‫אני רוצה לדעת איך הם גרמו לכם לעשות את זה.‬
‫את שונאת ספורט!‬ ‫-כן.‬
‫הספורט כל כך חשוב,‬ ‫כיוון שגברים הם המנהלים. זאת הסיבה.‬
‫אז…‬ ‫-גברים מנהלים את העולם.‬
‫זה נכון. ובגלל שהם אוהבים ספורט…‬
‫אם נשים היו מנהלות את העולם,‬
‫אתה חושב שהייתה ליגת קלאס מקצוענית?‬
‫אמרתי פעם באיזו ארוחה,‬ ‫שכל הגברים שהיו בה, כולם היו אמנים,‬
‫אמנים ידועים, והם דיברו על בייסבול,‬
‫אמרתי, "אני לא מבינה משהו.‬
‫כל גבר בעולם, כשהיה ילד,‬
‫רצה להיות שחקן בייסבול מקצועני?"‬
‫ואיזה בחור אמר,‬ ‫"כל גבר שמוצא חן בעיניי רצה".‬
‫את מתקופה אחרת.‬
‫היום, נשים רוצות לעסוק בספורט,‬
‫הן משחקות בכל ענפי הספורט, והן רוצות לשחק.‬
‫אני יודעת. זאת אחת מהסיבות‬ ‫לכך שאני שמחה שאני לא ילדה.‬
‫כשהייתי בבית ספר,‬ ‫בנות לא היו חייבות לשחק פוטבול.‬
‫לא היינו צריכות לשחק במשחקי ספורט,‬ ‫וזה היה היתרון בלהיות ילדה.‬
‫היום, ילדות צריכות…‬ ‫-זה לא שהם צריכות, הן רוצות לשחק.‬
‫כן, אבל אנחנו לא רצינו. בסדר?‬
‫לא רצינו, ולא היינו צריכות.‬ ‫-והעולם התפתח.‬
‫כן, במובן הזה.‬
‫הייתי מעדיפה יותר חברות קונגרס‬ ‫ופחות שחקניות פוטבול.‬
‫- נבחרת ארה"ב‬ ‫אליפות העולם לנשים בכדורגל -‬
‫הרבה דברים שאנשים עושים, במיוחד היום,‬ ‫בחופשות שלהם, כביכול,‬
‫הם דברים‬ ‫שפעם היו מכריחים שבויי מלחמה לעשות.‬
‫אני תמיד רואה במדור הטיולים בטיימס,‬
‫"חופשה שתוכלו לטפס בה על הרים‬ ‫כשאתם קשורים לאנשים אחרים,‬
‫תהיו על פסגת ההר, ומשם תוכלו לקפוץ…"‬
‫זאת חופשה שעולה 15,000 לאדם,‬
‫ולי זה פשוט נשמע כמו צעדת המוות בבטאן.‬
‫בסוף של צעדת המוות בבטאן,‬ ‫אם מישהו נשאר בחיים אמרו לו,‬
‫"דרך אגב, אתה חייב לי 15,000 דולר‬ ‫עבור החוויה הנפלאה"?‬
‫למה אנשים עושים דברים כאלה?‬
‫אנשים רוצים לאתגר את עצמם.‬
‫אנשים אומרים את זה כל הזמן.‬ ‫"אני רוצה לאתגר את עצמי."‬
‫האתגרים האלה לא אמיתיים.‬
‫טיפוס על הר הוא אתגר לא אמיתי.‬ ‫אתה לא חייב לטפס על ההר.‬
‫יש הרבה דברים‬ ‫שאנשים צריכים לעשות ולא עושים,‬
‫כי הם פוחדים,‬ ‫או כי קשה לעשות אותם, או שהם גרועים בזה.‬
‫אלה אתגרים.‬
‫אתגר הוא משהו שאתה חייב לעשות,‬ ‫לא משהו שאתה ממציא.‬
‫אנשים עושים כל מיני דברים‬ ‫שפעם נקראו "קיצוניים".‬
‫היום הרבה אנשים עושים אותם.‬ ‫"רציתי לאתגר את עצמי."‬
‫אני תמיד חושבת לעצמי,‬ ‫"איזה מין חיים יש לך?"‬
‫לדעתי, החיים מאתגרים מספיק.‬
‫תאמין לי, אם אני מגיעה למכבסת הניקוי היבש‬ ‫בלי מריבה עצומה עם מישהו,‬
‫ואפילו מצליחה להביא את הבגדים‬ ‫ולקבל אותם בחזרה,‬
‫בלי לצרוח, "אני אתבע אותך!",‬
‫ובלי שמישהו יאיים עליי, זה מספיק מאתגר.‬
‫אני תמיד חושבת לעצמי, "באמת?"‬ ‫החיים האמיתיים מאתגרים אותי מספיק.‬
‫אני לא צריכה לחפש אתגרים מדומיינים לגמרי.‬
‫יש לי פחד עצום מפציעה גופנית.‬
‫ולכן… תמיד היה לי.‬
‫לכן אני נמנעת מפעילויות‬ ‫שבהן יש סיכוי גבוה במיוחד לפציעה גופנית,‬
‫כלומר כל פעילות שמצריכה קסדה. בסדר?‬ ‫-קסדה!‬
‫הבחורים הקימו אוהלים,‬ ‫והם מתכוננים לצאת לדיג.‬
‫שיט, דיג, שחייה ושאר סוגי הספורט הימי‬
‫פתוחים בפני כל הנופשים.‬
‫ולפחות כאן, מקומה של האישה‬ ‫לא חייב להיות בבית.‬
‫יש מקום בשם אגם פאוול.‬ ‫זה אגם ענקי, מלאכותי.‬
‫מילאו את האגם במיליוני דגים,‬ ‫כדי שאנשים יוכלו לדוג שם.‬
‫מסתבר שהרבה אנשים נסעו לשם‬ ‫כדי לחוות את הטבע.‬
‫אז הייתי שם באיזו יאכטה שמישהו שכר.‬
‫כדי לדוג שם צריך לקבל רישיון דיג.‬
‫אז היינו צריכים ללכת לחנות ענקית,‬
‫וכדי לקבל רישיון דיג,‬ ‫הייתי צריכה להראות רישיון נהיגה.‬
‫אז האישה,‬ ‫שנראתה לי בהתחלה כמו אישה נורמלית,‬
‫ביקשה את רישיון הנהיגה שלי.‬
‫ובאותה תקופה לא היו תמונות‬ ‫ברישיונות נהיגה מניו יורק.‬
‫בחוף המערבי זה היה נפוץ,‬ ‫אבל ברישיון שלנו לא הייתה תמונה.‬
‫אז נתתי לה את הרישיון, היא הסתכלה עליו,‬ ‫הסתכלה עליי, ואמרה,‬
‫"מה הבעיה? ברישיונות נהיגה‬ ‫מניו יורק היהודית אין תמונות?"‬
‫הייתי ממש בהלם.‬
‫אמרתי, "לא".‬
‫היא שאלה למה לא,‬ ‫ואמרתי, "כי אנחנו יודעים לקרוא".‬
‫אני זוכרת את זה בבירור.‬
‫עכשיו יש לנו תמונות, אבל אין בהן צורך,‬ ‫כי אנחנו עדיין יודעים לקרוא.‬
‫ששת האצנים המהירים בעולם מתכוננים.‬
‫אוונס מארה"ב,‬
‫בורשמאייר מגרמניה,‬
‫ומטקלף מארה"ב.‬
‫אוונס מוביל!‬
‫סטרנדברג ובורשמאייר נאבקים.‬ ‫אוסנדרפ מתקרב לווייקוף.‬
‫מטקלף מתקרב, אבל אוונס מנצח בתוצאה 10.3.‬
‫אולימפיאדת 1936.‬
‫ג'סי אוונס זוכה בכמה מדליות זהב,‬ ‫והיטלר מסרב ללחוץ…‬
‫את ידו.‬
‫במקרה של אמריקאים-אפריקאים במדינה שלנו,‬
‫הרבה מפריצות הדרך שלנו כאמריקאים-אפריקאים‬
‫היו בזכות הספורט.‬
‫תחשבי על ג'ק ג'ונסון, ג'ו לואיס,‬ ‫ג'קי רובינסון, מוחמד עלי.‬
‫העולם לא היה כפי שהוא היום‬ ‫אלמלא מוחמד עלי.‬
‫הקטע שלו היה הרבה יותר גדול מהאגרוף.‬
‫אני מסכימה. אני מתה על מוחמד עלי.‬ ‫הלכתי לקרב שלו בגרדן.‬
‫עכשיו הלכת לקרב אגרוף!‬
‫אבל לא…‬ ‫-רגע, רגע, איזה קרב?‬
‫לראשון עם פרייזר…‬ ‫-כן.‬
‫רגע, רגע, היית בקרב הראשון בין עלי‬ ‫לפרייזר? אחד מהקרבות הגדולים אי פעם?‬
‫כן.‬ ‫-ואת שונאת ספורט?‬
‫כן.‬ ‫-אוי, תעשי לי טובה!‬
‫אבל אני מתה על מוחמד עלי.‬
‫הקרב שבו פרנק סינטרה‬ ‫ישב לצד הזירה וצילם תמונות? היית שם? למה?‬
‫הלכתי עם מישהי שהכירה את פרנק סינטרה.‬
‫הכירה במלוא מוכן המילה.‬ ‫הוא נתן לה כרטיסים.‬
‫היא עזרה לו לצלם לצד הזירה?‬
‫היא לא עזרה לו באותו רגע, לא.‬
‫אבל ידוע שהיא עזרה לו מדי פעם.‬ ‫היא נתנה לי כרטיס.‬
‫מאוד רציתי ללכת. אהבתי את מוחמד עלי.‬
‫רגע, אהבת את מוחמד עלי?‬ ‫איך ניתקת אותו מהספורט?‬
‫אהבתי אותו כדמות פוליטית. אהבתי אותו.‬
‫כן, אבל העובדה שהוא היה‬ ‫אלוף העולם במשקל כבד העניקה לו במה…‬
‫נכון, בעיה שלו. העניין שלי בו…‬ ‫ככה הוא הגיע לשם.‬
‫אבל איך הוא קיבל במה? כשהוא…‬
‫הוא לא היה יכול לקבל.‬ ‫היה לו מזל שהוא היה מתאגרף טוב.‬
‫טוב? הוא היה מעולה!‬
‫אני מאמינה לך.‬
‫ישבתי שם ככה, והבחור מאחוריי צרח עליי,‬
‫"תחליפי איתי מקום! המקום הזה לא מגיע לך!"‬
‫את שונאת ספורט,‬ ‫אבל היית באחד מאירועי הספורט הגדולים‬
‫בתולדות הספורט, והיה לך מקום מעולה.‬
‫כן. וגם הבגדים היו נפלאים.‬
‫כולם התלבשו יפה.‬ ‫-כולם.‬
‫מבחינתי, זה היה יותר טוב‬ ‫מכל תצוגת אופנה שהיה אפשר ללכת אליה.‬
‫זה היה אירוע תרבותי ואופנתי נהדר.‬
‫למרבה הצער, באמצע היו גם מכות.‬
‫פעם שאלו אותי למה הלכתי לקרב.‬
‫הלכתי בשביל הבגדים.‬
‫בניו יורק הייתה עדיין אופנה‬ ‫של בגדי סרסורים.‬
‫בכל מקום היו סרסורים, מכוניות של סרסורים.‬
‫אתה לא תאמין איך אנשים התלבשו.‬
‫היו להם כובעים גדולים,‬ ‫והם היו מגיעים עם 12 בחורות.‬
‫היום זה לא אפשרי.‬
‫אני לא טוענת שזה היה מלבב,‬ ‫אבל זה היה מעניין.‬
‫אני מתה על מוחמד עלי, כדמות,‬ ‫אבל אני שונאת אגרוף.‬
‫שנאתי את זה. לא ייאמן שזה חוקי.‬
‫אני מתווכחת על זה עם אנשים כל הזמן.‬
‫אפילו בקרב של עלי,‬ ‫שלא היו בו הרבה אגרופים,‬
‫כי הוא היה ממש רקדן, אתה יודע.‬ ‫אבל לא ייאמן שזה חוקי.‬
‫אני לא מאמינה שחוקי‬
‫לצפות בבני אדם מכים זה בזה כענף ספורט.‬
‫אני יודעת שאנשים מתים על זה,‬
‫אבל אתה יודע מה לא חוקי? קרבות תרנגולים.‬
‫אלה שתי תרנגולות שהולכות מכות.‬ ‫אנחנו אוכלים תרנגולות!‬
‫לפחות אני אוכלת. אני יודעת שיש אנשים שלא.‬
‫אז אנחנו אוכלים תרנגולות,‬ ‫אבל אסור להן ללכת מכות, זה אכזרי.‬
‫סירבתי ללכת לארוחת ערב לכבוד לני ריפנשטאל.‬
‫בסדר? כשלני ריפנשטאל פרסמה ספר בשם…‬
‫"נובה".‬ ‫-"נוביה".‬
‫נובה?‬ ‫-נובה.‬
‫מישהו שהכרתי, שמת בינתיים,‬ ‫ערך לכבודה ארוחה. ארוחה קטנה.‬
‫משהו כמו 12 מוזמנים.‬ ‫ויותר מ-12 אנשים רצו ללכת.‬
‫אני סירבתי ללכת.‬
‫הוא אמר, "מה זאת אומרת שאת לא באה?"‬
‫"אני לא אשתתף בארוחה לכבוד לני ריפנשטאל.‬ ‫אל תדבר שטויות."‬
‫הוא אמר, "פראן,‬ ‫את חייבת להודות שהיא אמנית נהדרת".‬
‫אמרתי, "לא אכפת לי".‬
‫אני לא מצליחה להיזכר בשם הסרט,‬ ‫הסרט על האולימפיאדה.‬
‫"אולימפיה". סרט טוב.‬
‫הסרט הזה היה מוקרן‬ ‫במועדוני סאדו-מאזו, מוקרן בלי קול.‬
‫תמיד היו לה הרבה מעריצים בניו יורק,‬ ‫אנשים מסוג מסוים.‬
‫הוא אמר, "את לא חושבת שזה סרט נהדר?‬ ‫היא לא במאית מצוינת?"‬
‫אמרתי שכן,‬
‫ואמרתי, "לקחת כישרון כזה‬ ‫ולהעמיד אותו לרשות דבר כזה, זה הכי גרוע!‬
‫היה עדיף אם היא הייתה במאית איומה!"‬
‫תרגום כתוביות: ברונק פרלמוטר‬