‎UN SERIAL ORIGINAL NETFLIX
‎Kelly își aduce mama. ‎E singură la părinți?
‎Da.
‎- Tu nu ești singur. ‎- Nu, am doi frați mai mici.
‎Totul e pe umerii tăi.
‎Să nu… Nu-mi da povara asta. ‎De aceea am venit la LA.
‎Încerc să-mi dau seama
‎dacă e mai bine ‎ca Bebe G să fie singur la părinți.
‎Ți-ai dori să fi singur la părinți?
‎100%.
‎Bună!
‎Bună! Dumnezeule!
‎Mama mea e o superfemeie.
‎Pe când locuiam în China, ‎ne mergea foarte bine, o duceam bine,
‎dar, când ne-am mutat în SUA, ‎pe când aveam eu zece ani,
‎mama avea trei locuri de muncă.
‎A renunțat la viața ei pentru mine.
‎E o femeie foarte altruistă.
‎M-am gândit ‎că e momentul să angajez un ghicitor.
‎Voiam să ne citească viitorul, ‎pentru că simt că trecem prin schimbări.
‎- Doamne! Abia aștept! ‎- Da.
‎Bună!
‎Doamne, e pe bune!
‎Kelly.
‎Mulțumesc că ați venit.
‎Chinezii sunt superstițioși.
‎Chiar și când joc la Vegas, ‎am busola la mine.
‎Trebuie să stau în nord.
‎Cine începe?
‎Eu primul?
‎N-ai voie să transpiri. ‎Asta va influența cititul în palmă.
‎Puteți să-mi spuneți ‎dacă voi avea succes în Los Angeles?
‎- Vezi linia carierei? ‎- Da.
‎Pe linia carierei tale
‎văd bani.
‎Ți-e destinat să devii șef.
‎Viață de șef. Hashtag viață de șef.
‎N-aș putea face diferența ‎dintre un ghicitor și un vagabond.
‎Am o educație creștină
‎și nu mi s-a permis să citesc horoscopul,
‎să merg la ghicitoare…
‎Nici clarvăzători. ‎Asta e singura mea ocazie.
‎Mi-e frică!
‎Nu trebuie.
‎Pune mâna aici.
‎Aș vrea să-mi spuneți
‎dacă voi mai avea copii.
‎Bine.
‎Dă-mi mâna dreaptă.
‎Da, asta e dreapta.
‎- Am mâinile uscate. ‎- Nu mișca.
‎Am capul plat.
‎Ascultă-mă.
‎Ai deja un copil.
‎Dacă nu intervine ceva, vei avea…
‎- …cinci copii. ‎- Cinci copii?
‎Vei avea o dinastie.
‎Gabe mai vrea doi, ‎ghicitorul spune că voi avea încă cinci.
‎Pot să am parte de o singură zi ‎fără alți copii?
‎Să-ți vedem fața.
‎Partea asta are formă de M.
‎Are formă de M.
‎Ai o latură sensibilă, ‎dar și una independentă și contemplativă.
‎Cauți…
‎o dragoste adevărată și nobilă.
‎Relația ta e cu suișuri și coborâșuri.
‎În prezent, în situația în care te afli,
‎dacă ai îndoieli cu privire la relația ta,
‎e în ordine. Poți căuta altceva. ‎Decizia ta va fi una corectă,
‎deoarece, conform liniei vieții ‎și relațiilor,
‎mai sunt mulți bărbați pentru tine.
‎Nu trebuie să-ți spună ‎un ghicitor asta, Kelly.
‎Siri ți-ar spune același lucru.
‎Siri ți-ar spune: „Taci, Kelly!”
‎Andrew e o persoană simpatică.
‎Soțul ar trebui ‎să aibă siguranță financiară.
‎Nu cunosc situația lui Andrew.
‎Nu e bună.
‎Trebuie să găsești un bărbat ‎care e element de apă.
‎Eu.
‎Te înțelegi bine cu mine.
‎Cum îl găsim pe acel bărbat?
‎E în fața ta, prostuțo.
‎Am închiriat sala de bowling.
‎Ia te uită. Îmi place.
‎Mulțumesc, Kane!
‎- E grozav. ‎- Știi să joci bowling?
‎Da, știu.
‎Punct marcat!
‎- Da! ‎- Punct marcat!
‎Jaime!
‎- Vine. ‎- Bună!
‎Nu e Săptămâna modei de la New York.
‎Da, e ținuta perfectă pentru bowling.
‎- Ce faci? ‎- Bine.
‎Joci îmbrăcată așa?
‎- Pe tocuri? Da. ‎- Serios?
‎- Pot face orice pe tocuri. ‎- Vreau să văd.
‎Nu mai râde!
‎Așa mă gândeam și eu.
‎Nu se poate! E bine. E destul de bine.
‎Nu cred!
‎În calitate de musafir acasă la Anna, ‎Kim s-a comportat copilărește
‎și fără respect față de Anna.
‎Are pompă de penis.
‎Arunc-o afară! E dezgustătoare!
‎- Ar fi nepoliticos s-o… ‎- Nu!
‎Să rezolvăm problema.
‎Am încheiat sala ‎ca să rezolvăm problema.
‎Da.
‎Bun, avem „gagici” contra „sule”.
‎Ce zici? Uite!
‎- E amuzant. ‎- Uite.
‎N-o atinge! Pui mâna pe bile murdare? ‎Știi câte mâini murdare le-au atins?
‎Faceți angajări? ‎E și DJ, e și curățător de bile
‎și are mănuși-prezervativ.
‎Dumnezeule!
‎- Iisuse, e grea! ‎- Uite! Nu!
‎- Kevin? ‎- Nu am chef de bowling.
‎Bine, dle Sensibil.
‎Nu sunt sensibil, amice.
‎Nu pot să mă prefac că totul e în ordine. ‎Nu este deloc.
‎Să intru în casa ei și să fac căcaturi!
‎- Își susține sponsorul. ‎- Ai fost crescută de lupi?
‎Kim, simt că ai ceva de spus.
‎Ar trebui s-o faci și gata.
‎Ascund băuturile.
‎- Era un eveniment frumos… ‎- Da, era.
‎Brusc, m-ai atacat.
‎Da, pentru că ai aruncat în mine ‎cu o băutură alcoolică.
‎Pe tine te-a înfuriat ‎o nenorocită de pompă de penis.
‎- Ce e o pompă de penis? ‎- Nici nu trebuie să știi.
‎Anna are iubit? Are un iubit secret?
‎Trebuie să fie german sau israelian.
‎E uriașă. N-am mai văzut o pompă de penis ‎cât un shaker de proteine.
‎Voi căuta pe Google.
‎Bună!
‎Anna!
‎- Salut, Kane! ‎- Bună! Ce mai faci?
‎Toată treaba asta mi-a explodat în față.
‎Guy Tang a intrat în baie ‎și a descoperit chestia aia.
‎Brusc, eu sunt cea rea ‎care a găsit pompa de penis.
‎Tocmai vorbeam despre tine.
‎- Da. Ce faci? ‎- Ce faci?
‎Sunt bine.
‎- Dragul meu. ‎- Am văzut o poză cu tine.
‎- Ken. Încântat. ‎- Kevin. Încântat.
‎- Unde arată mai bine? ‎- În realitate.
‎- În persoană. ‎- În persoană.
‎- Sunt mai mare în realitate. ‎- Nicki, iubita.
‎- Bună! ‎- Încântat!
‎Vreau să-ți cer scuze.
‎- Regret că am… ‎- Nu e nevoie.
‎- Am văzut ceva ce m-a amuzat. ‎- Te distrai. Da.
‎Dar prostia ei, să intre în casa cuiva…
‎Asta e inacceptabil.
‎- Ai vorbit cu Kim despre asta? ‎- Adu-o.
‎Kim!
‎Kim. Vino!
‎Kane voia să vorbim.
‎- Stai. ‎- Să nu fii rea.
‎- Ia loc. ‎- Bine.
‎- Ia loc. Tu ne-ai adus împreună. ‎- Bine.
‎Ei au făcut-o, nu eu.
‎Voi fi foarte directă cu tine.
‎N-ai dreptul să intri în casa cuiva.
‎Voiam să-i arăt doar dressingul tău. ‎El a intrat în dormitor.
‎- Kim. ‎- Intervine cineva? De ce e doar vina mea?
‎Îți spun ceva ce nu te-a învățat nimeni. ‎Acțiunile tale pot răni oameni.
‎Nu pricep. Despre ce e vorba aici?
‎- Nu ți-ai cerut scuze. ‎- Și nici nu ți-ai recunoscut greșeala.
‎Vrei să nu fac glume, că nu e amuzant. ‎Asta pricep.
‎Nu, vorbeam despre acțiunile tale. ‎Nu ai pic de remușcare.
‎Poți recunoaște pur și simplu ‎și ne vedem cu toții mai departe de viață.
‎Bine, ați câștigat.
‎- Nu ăsta e răspunsul. ‎- Nu e vorba de câștig sau pierdere.
‎Bine, îmi asum rolul de ratată.
‎Te rog, mă doare capul!
‎La un moment dat, ‎Kim Lee a fost fana Annei Shay.
‎Îi ascult pe cei în vârstă. ‎Îmi place să învăț.
‎Dar când nu ai logică, ‎îți pierzi vremea degeaba.
‎Nu.
‎E prea mult.
‎Dacă Kim nu a înțeles ce i-a spus Anna,
‎nu va înțelege nimic.
‎Cine mai e supărat aici? Și tu? ‎Și peretele?
‎Eu nu sunt.
‎Așa că voi fi cel înțelept ‎și îmi voi cere scuze,
‎ca să putem merge mai departe.
‎- Vreau să mă asigur că suntem bine. ‎- Suntem.
‎- Bine. Mergem mai departe? ‎- Da, întotdeauna.
‎- Bine. ‎- Întotdeauna.
‎Regret că am aruncat cu băutura în tine. ‎Era o geacă frumoasă.
‎- Da, era drăguță. ‎- Așa e.
‎Priviți!
‎Da!
‎E mult spațiu.
‎Îmi plac tavanele înalte, ‎nu că asta ar conta pentru Bebe G.
‎Aș apela la o firmă de arhitecți
‎care să refacă toate ușile și podelele.
‎Pe când nu aveam copii, ‎Malibu ni s-a părut cel mai potrivit loc.
‎Rezistă la carioci?
‎La markere?
‎Acum, ca părinți, ‎trebuie să luăm în calcul și școala.
‎Totul depinde de unde locuiești.
‎Trebuie să găsim o casă ‎în apropierea grădiniței dorite.
‎Cea mai bună cameră ‎e la hotelul Bel-Air sau la Beverly Hills.
‎Ar fi mai frumos, ‎n-ar trebui să-mi găzduiesc…
‎- Familia? ‎- Da, familia.
‎Tu ai spus-o, nu eu!
‎Da, dar nu trebuie ‎să avem camere în plus pentru socri,
‎dar putem avea o cameră în plus ‎pentru încă un copil.
‎Gabe, credeam ‎că am discutat acest subiect.
‎Eu…
‎am trecut peste încercarea
‎de a nu mai fi o dezamăgire
‎sau o rușine pentru familia ta.
‎Acum vrei să mă expun din nou?
‎În ce sens?
‎- În ce sens? ‎- Da.
‎Îl avem pe Bebe G ‎și spuneai și tu că totul s-a rezolvat.
‎E altceva acum. Viața e altfel acum.
‎Gabe, ai uitat că în ultimii zece ani,
‎de câte ori luau legătura cu mine, ‎mă întrebau de ce nu sunt însărcinată?
‎„De ce nu ai copil?”
‎În loc să vadă faptul
‎că treceam printr-un șir nesfârșit ‎de tratamente de fertilitate.
‎Nu pentru că…
‎Pe care nici nu trebuia să le faci. ‎Înțeleg.
‎Familia drului Chiu știa ‎că avem probleme medicale.
‎Și…
‎au ales să dea vina…
‎pe genele mele și pe sănătatea mea.
‎Nu vreau să spun asta, ‎dar adevărul este…
‎că nu sănătatea mea a fost problema.
‎Ci a lui Gabe.
‎Mi-am asumat această vină ‎în toți acești ani.
‎Am încasat eu totul.
‎Nu voiam să fie el…
‎supărat.
‎Am purtat eu povara rușinii tale.
‎Adevărul e că înțeleg ‎că nu trebuia să duci greutatea aceea
‎și să accepți povara amândurora.
‎Nu e corect că a fost arătată cu degetul,
‎deoarece am avut nevoie de vreo două ‎operații ca să-l pot avea pe Bebe G.
‎Dacă e să mai avem copii, ‎va trebui să folosesc o mamă-surogat.
‎Vor exista mereu zvonuri
‎care vor spune ‎că nu vreau să-mi port copiii
‎pentru că vreau la cumpărături.
‎Nu mă pot expune din nou.
‎Nu mai vreau să treci prin așa ceva.
‎N-ar fi trebuit ‎să treci prin asta din start.
‎Îmi pare rău că nu am luat atitudine
‎și că nu le-am spus să te lase în pace.
‎Am greșit la fel de mult. ‎Le-am ignorat reacțiile
‎și nu știu dacă voi putea s-o răsplătesc ‎pe Christine pentru bunătatea
‎de care a dat dovadă.
‎Îmi doresc să-ți fac pe plac.
‎Nu vreau să-ți dezamăgesc familia.
‎Și vreau să fiu o noră bună.
‎Dar mi-aș dori ‎să nu mai trec prin așa ceva.
‎Înțeleg.
‎Putem să lăsăm subiectul ăsta deoparte
‎sau să-l uităm de tot.
‎Bine?
‎Avem multă iubire de oferit, ‎iar Bebe G ne-a completat familia.
‎Un al doilea copil ne-ar împlini ‎și mai mult,
‎dar, dacă m-ați întreba ‎care e bucuria vieții mele,
‎v-aș spune că e vorba de Christine.
‎Nu-mi pasă ce cred părinții mei,
‎contează ce credem noi.
‎Ce părere ai de casă?
‎REȘEDINȚA LUI KANE
‎Perfect.
‎- Bună, Kevin! ‎- Salut, Kane!
‎- Ce faci, omule? ‎- Probleme cu pantofii.
‎- Ce probleme? ‎- Nu știu unde să-i mai pun.
‎- Ce-ai mai făcut? ‎- Bine.
‎- Nu m-ai sunat ieri. ‎- Nu, am fost cam ocupat.
‎- Ce e asta? ‎- Am primit testul genetic.
‎- Te-ai uitat? ‎- Nu, așteptam să ajung la tine.
‎Îți spune dacă ești coreean…
‎Da.
‎Sau deștept ca un chinez sau…
‎Nu, nu-ți stabilește ‎nivelul de inteligență.
‎Chinezii sunt buni la matematică.
‎- Sper… ‎- E adevărat.
‎Eu sunt coreean.
‎Poate că nu ești coreean. ‎De aceea îți faci testul.
‎M-am simțit mereu diferit în copilărie ‎și nelalocul meu.
‎Copiii se legau de mine, ‎iar eu nu-mi doream să fiu asiatic.
‎Mereu mi-am dorit să fiu alb.
‎Aș putea fi mongol, ‎descendent direct al lui Ginghis Han.
‎Nu te crede așa de important! ‎Facem un pariu. Alege o cifră.
‎75% coreean.
‎76%.
‎Nu, încetează!
‎- Nu! ‎- E corect. Așa se negociază.
‎Am învățat să negociez de la tata, ‎așa că nu încep niciodată cu oferta.
‎Lasă-i să vorbească ‎înainte să închei afacerea.
‎Pe ce pariem?
‎Bun. Ce să fie? Trebuie să fie ceva…
‎Dacă am dreptate, ‎îmi aleg o pereche de pantofi de la tine.
‎Dacă am eu dreptate, îți iau perechea ‎preferată de pantofi roșii.
‎E corect. Ăștia sunt 3.000.
‎- Cel puțin? ‎- Da.
‎Teniși. O pereche…
‎Aceia sunt 10.000.
‎- Care? ‎- Cei de crocodil.
‎- Sunt din crocodil? Nu! ‎- Ba da.
‎- Bine. ‎- S-a făcut.
‎- Bine. ‎- Doamne, am câștigat!
‎- Nu! ‎- Ba da!
‎Nenorocitule!
‎- Nu! ‎- Doamne, am câștigat!
‎Dă-mi-l!
‎Am pierdut pariul.
‎Nu mai e prietenul meu.
‎77%. Am câștigat cu un procent.
‎Ar trebui să-ți indice ‎zona din care provii.
‎- Coreea de Sud? ‎- Scrie Seul.
‎Mare parte din Seul, ‎apoi Gwangju și Busan.
‎E grozav să aflu despre cultura mea ‎cu ajutorul testului.
‎Mă face să-mi dau seama ‎că vreau să aflu mai multe despre mine.
‎Unde e Bindi?
‎- Bine. ‎- Bindi, am câștigat!
‎Vino aici, Bindi.
‎- Încă te gândești la câștig? ‎- Normal.
‎Vino aici.
‎Bine. Ia uită-te la asta.
‎Te gândești la ocean. ‎Coasta Californiei, cerul albastru.
‎Mașină.
‎Părul în vânt.
‎Drew e un actor foarte implicat. ‎Dar iubește și muzica.
‎Impresariază câțiva cântăreți ‎și producători.
‎- Luăm o pauză scurtă? ‎- Da.
‎- Vă întoarceți imediat. ‎- A fost foarte bine.
‎- Sunt puțin obosit. ‎- Ești obosit?
‎Dar sună foarte bine.
‎- Pot să te întreb ceva? ‎- Da, sigur.
‎- Ce e? ‎- Nu știu.
‎Știu.
‎Când eram la petrecerea lui Kane…
‎Am impresia că va izbucni în orice moment.
‎Știi? Că va răbufni.
‎Nu am vrut să aud, ‎dar vorbeai cu fetele despre Paris.
‎Te-au întrebat despre asta?
‎Da.
‎Normal că au aflat ‎ce s-a întâmplat la Paris.
‎Cum? Cum au aflat?
‎Știu un lucru. Am trecut peste asta, nu?
‎Apropo de Paris, trebuie să înțelegi…
‎De ce mai vorbim despre Paris? ‎Trebuie să încheiem cu asta.
‎Să îngropăm subiectul.
‎A fost un moment declanșator.
‎Nu-mi vreau relația expusă.
‎Dacă mă întreabă, ce le spun?
‎„Din păcate, nu e treaba voastră.”
‎Știi de câte ori am spus asta. ‎Dar, de data asta, erau și alții de față.
‎Când ai răbufnit.
‎Aș vrea să văd că iei atitudine ‎și că le spui:
‎„E bărbatul care mă adoră.”
‎E relația noastră ‎sau a grupului de prieteni?
‎Înțelegi?
‎Nimeni nu trebuie să afle ‎ce se întâmplă între noi.
‎Spui: „Nu vorbim despre asta.”
‎Nu interesează pe nimeni rahatul nostru.
‎Înțelegi, nu?
‎Aș prefera ca totul să rămână între noi.
‎99% rămâne între noi.
‎Doar că treaba aceea ‎s-a întâmplat în fața altora.
‎Eu…
‎De ce nu ne înțelegem? ‎De ce nu sunt eu întrebat?
‎De ce nu mă sună pe mine Anna? ‎„Drew, am vorbit…”
‎N-a mai văzut așa ceva.
‎N-a mai văzut un om furios?
‎- Da. ‎- Ea ce vede?
‎Nu știu ce vede. Nu eram de față.
‎Eram în camera mea ‎și stăteam de vorbă cu tine.
‎Când răspunzi la telefon, ‎e treaba ta dacă ai oameni în jur.
‎Nu știam că va fi așa.
‎Nu credeam că o vei lua razna ‎și că vei continua la nesfârșit.
‎- Erai încins. ‎- Eram îngrijorat.
‎- Ai exagerat. ‎- Eram îngrijorat.
‎De ce nu mă asculți?
‎Când o iei razna, nu te poți calma.
‎Nu știu ce să spun! Mă iubești sau nu?
‎- Bine. Nu! ‎- Nu! Ce e?
‎Nu. O iei…
‎Bethany spunea să plec în momentele astea.
‎- Nu aș… ‎- Am nevoie de liniște.
‎- Vorbesc cu tine, iar tu pleci. ‎- Nu.
‎Îți spun mai târziu. Ghici cine e aici!
‎- Ghici cine e aici! ‎- Vorbeam despre tine.
‎- Da? ‎- Bună!
‎Ce faci? Mă bucur să te văd.
‎- Ce e asta? Un cadou? ‎- Am pierdut.
‎Nu-i vreau pantofii puturoși.
‎E vorba de principiu. ‎Când câștig ceva, trebuie să se întâmple.
‎Am bătut palma, aveam o înțelegere, ‎așa că îmi iau premiul.
‎- O să-i încerc. ‎- În fața mea?
‎Da, sunt foarte comozi, mulțumesc.
‎- Am făcut un test genetic. ‎- Cum te simți?
‎Niciodată nu mi-am dorit ‎să-mi caut părinții biologici.
‎Dar acum începe să-mi pese,
‎fiindcă simt ‎că acea parte lipsește din viața mea.
‎După testul pe care l-am făcut,
‎am scris centrului de adopții, ‎le-am cerut informații despre părinții mei
‎sau orice indiciu pe care-l aveau.
‎Bunicul meu m-a dat ‎la King Dong Baby Home.
‎„Părinții tăi erau despărțiți, ‎iar tu ai rămas la bunicul tău.
‎S-a gândit că vei avea ‎un viitor mai bun dacă te va da.”
‎E o nebunie. Au toate aceste informații?
‎- Deci bunicul tău te-a dat. ‎- Da.
‎Le-ai povestit părinților tăi adoptivi?
‎Nu. Mama urmează să vină, ‎așa că vom discuta acest subiect.
‎Aproape că simt că o trădez.
‎- Așa simt și eu. ‎- Tu? Ai fost adoptată?
‎Nu, nu am fost adoptată, dar…
‎nu-mi amintesc prea multe.
‎Tot ce-mi amintesc…
‎e că mi-au spus: „Urmează să divorțăm,”
‎iar tata m-a întrebat ‎cu cine vreau să trăiesc.
‎Nu am ezitat deloc și am zis: „Cu mama.” ‎Îmi amintesc reacția lui.
‎Avea inima frântă. ‎Totul s-a întâmplat rapid.
‎Simți că lipsește o parte din tine.
‎Vezi alte familii care au tată…
‎- Vrei să-ți cunoști tatăl? ‎- Am pierdut legătura.
‎- Habar nu am unde naiba e. ‎- Chiar?
‎Tata știe unde să mă găsească.
‎Pentru că bunica nu s-a mutat.
‎Iar eu mă întreb: ‎„Dacă el nu încearcă, de ce s-o fac eu?”
‎O să plâng.
‎- Nu plânge! ‎- Nu o să plâng.
‎Chemăm un ospătar? Vreau ceva de băut.
‎Cum spui „Bună” în vietnameză?
‎Nu.
‎- Bine. Bună! ‎- Da.
‎Cum spui: „Îmi aduceți niște apă?”
‎Nu știu s-o spun. Nu-mi iese.
‎Nu e vietnamez.
‎- Nu vorbești vietnameză? ‎- Nu sunt vietnamez.
‎- Nu ești vietnamez. Ce ești? ‎- Arată-ne testul genetic.
‎- Sunt filipinez. ‎- Filipinez?
‎Nu pari filipinez.
‎O apă de cocos.
‎- Apă de cocos? ‎- Da.
‎- Nu pare filipinez. ‎- Așa e.
‎- Ca tine. Nu pari coreean. ‎- Du-te naibii! Sunt 78% coreean.
‎- Bună! ‎- Ce mai faci, Bethany?
‎Bună, Kelly! Bună, Andrew!
‎- Mă bucur să vă văd. ‎- Îți stă bine în roz.
‎Mă bucur să te văd.
‎Eu și Andrew n-am prea vorbit ‎în ultimele zile.
‎Suntem într-un punct ‎din care nu prea putem continua.
‎De unde vreți să începem?
‎De unde ne-am oprit.
‎Îmi spuneți despre ultimul conflict?
‎La urma urmei, ‎nu e vorba doar de acel conflict.
‎Bine.
‎În general, trăim într-un mediu toxic.
‎Certurile nu se mai opresc.
‎Uneori simt că…
‎e stresant.
‎De ce v-ați certat?
‎Pentru lucruri mărunte, ‎dar degenerează foarte rapid.
‎Uneori, când îmi pune o întrebare…
‎indiferent de ce răspuns îi dau, ‎dacă nu e cel așteptat de el…
‎e răspunsul greșit.
‎- Vrea să audă: „Iartă-mă, te iubesc.” ‎- De asta am nevoie.
‎Din punctul meu de vedere, e o lipsă de…
‎efort, iubire, compasiune, empatie ‎pentru cealaltă persoană.
‎La început am răbdare, îl liniștesc.
‎Dar el continuă, ‎iar eu nu mai suport să-l aud.
‎El continuă și-mi spune ‎că nu vrea decât să-l îmbrățișez
‎și să-l dădăcesc. Mă seacă de puteri.
‎Uneori chiar se termină totul ‎cu o îmbrățișare.
‎Nu se termină.
‎Andrew, tu retrăiești copilăria
‎și momentele în care mama și tatăl tău ‎nu ți-au fost alături.
‎Din această cauză, ‎totul e interpretat ca respingere.
‎Este vorba de coechipiera mea, ‎de partenera pe care mi-am ales-o.
‎Mi-aș dori să comunicăm.
‎Ideea e că ne iubim foarte mult, ‎dar nu e o relație sănătoasă.
‎E așa toxic!
‎Sunt doar obosită.
‎Vreau să fiu fericită. ‎Nu vreau să mă cert pe lucruri mărunte.
‎Cred că trebuie să-și rezolve ‎unele lucruri.
‎Eu îi validez comportamentul.
‎Tu îți dorești o separare temporară.
‎- Am dreptate? ‎- Da, să ies din cercul vicios.
‎Avem o viață minunată.
‎Nu e o viață perfectă.
‎- Și e în regulă. ‎- Nu cred.
‎- Vom repara lucrurile. ‎- Andrew.
‎Mă voi îndrepta.
‎Nu poți să te faci mai bine
‎decât atunci când vei alege ‎să vezi realitatea.
‎Eu trăiesc doar în realitate.
‎Kelly tocmai îți spune ‎că vrea să vă despărțiți.
‎Iar tu spui că aveți o relație minunată.
‎Sunt două mesaje foarte diferite.
‎Dacă ar spune: „Drew, nu mai vreau ‎să fiu cu tine 100%, la revedere.”
‎Aș respecta asta.
‎- Dar a spus-o. ‎- Aș merge mai departe.
‎Sunt dedicat.
‎Kelly, această separare ‎ar fi una permanentă?
‎Ultima oară când am făcut-o,
‎speram să fie vorba ‎despre o separare temporară
‎și să rezolvăm totul.
‎Pe el îl interesează ‎doar dacă suntem sau nu împreună.
‎Deci sunteți dispuși ‎să vă separați spațiile de locuit?
‎Nu știu.
‎O să-mi dau seama ‎de ce e nevoie pentru o schimbare în bine.
‎Mă voi strădui să fie bine. ‎Vreau să-mi văd iubita fericită.
‎Andrew, te superi ‎dacă vorbesc cu Kelly câteva minute?
‎Vreau să-mi dau seama exact ce-și dorește.
‎- Da. ‎- Nu te mai conduc.
‎Mă întorc.
‎Kelly, mă cam îngrijorează
‎ce se va întâmpla diseară.
‎Fie vă întoarceți, faceți o partidă ‎nebunească de amor și vă împăcați,
‎fie apuci frâiele, îi spui ‎că nu mai vrei să vorbești despre asta
‎și vă despărțiți.
‎Permite-ne să fim lumină în vremuri ‎întunecate și în preajma celorlalți.
‎Ajută-ne.
‎Adu-ne mai aproape de tine. ‎Mă rog în numele lui Iisus.
‎Faptul că vă tot despărțiți
‎și apoi vă împăcați
‎ne face să întocmim un plan.
‎Mă voi întoarce acasă
‎și voi împacheta pentru o săptămână.
‎Aș putea să stau altundeva
‎până își ia el lucrurile.
‎Să-i dau spațiu.
‎Pot să-i dau o săptămână.
‎- Ai unde să te duci? ‎- Da.
‎Știu că nu e genul de relație ‎în care ar trebui să mă aflu.
‎Nici el.
‎Mulțumim că ne-ai oferit câteva minute.
‎N-ar trebui să fie așa de greu.
‎Drew, tu vrei să rezolvi lucrurile.
‎Kelly, tu vrei să vă despărțiți.
‎Nu ține de ce dorește Andrew, ‎ci de ce îți dorești tu.
‎Simți că ai spus tot ce ai avut pe suflet?
‎Planul e să-mi dai două ore
‎ca să pot împacheta.
‎Tu vei avea o săptămână să te muți.
‎Cum ți se pare?
‎Am sperat, m-am rugat și am muncit. ‎Dar n-a fost de ajuns.
‎Dacă are nevoie de despărțire pentru ea, ‎e grozav.
‎I-aș oferi asta la nesfârșit.
‎Dacă o iubești, dă-i drumul.
‎Dacă ți-e menită, ‎se va întoarce și va fi și mai bine.
‎Dar tu, Kelly?
‎Cred că această despărțire ‎e plănuită de ceva timp.
‎Va fi foarte dureroasă.
‎Îmi pasă de amândoi. Pe bune.
‎- Pa, scumpo. ‎- Bine.
‎E atât de greu!
‎Mai ales după o relație atât de lungă.
‎Uneori nu-mi doresc decât pace ‎și stabilitate.
‎E timpul să merg mai departe.
‎MAMA LUI KEVIN
‎- E un cadou de ziua mea? ‎- Da.
‎Nu mi-ai scris la mulți ani.
‎Pentru că știam că ne vom vedea.
‎Știu. Sunt o mamă rea.
‎Înseamnă așa mult că mama e aici,
‎deoarece am avut destul timp ‎la dispoziție pentru a-mi face prieteni,
‎iar acum poate să-mi vadă noua viață.
‎- Mulțumesc, domnule. ‎- Am învățat de la prieteni.
‎Nu de la tatăl tău.
‎- M-au învățat cum tratez o doamnă. ‎- L-ai pus pe pantof.
‎Scuze. Da.
‎Încă nu-mi iese bine.
‎Am vrut să te întreb ‎dacă observi ceva nou.
‎Tenișii tăi?
‎Sunt Dior.
‎Doamne! Scoate-ți unul.
‎- Are insecte pe talpă. ‎- Nu sunt din fabrică.
‎Acum văd.
‎Credeam că sunt schelete.
‎- Cât au costat? ‎- Ghicește.
‎650?
‎- Mai mult? ‎- Da.
‎- 1.500? ‎- Pe aproape. 1.100.
‎- Tu i-ai plătit? ‎- Nu.
‎O prietenă.
‎I-am zis că mă vei ucide ‎dacă vei afla că eu i-am plătit.
‎Exact asta urma să spun.
‎Gata cu stresul?
‎Nu, e în regulă. ‎Încep să mă obișnuiesc.
‎Încerc să găsesc o fată ‎cu care să rezonez.
‎Mă interesează Kelly, prietena mea.
‎E frumoasă.
‎E foarte hotărâtă și-și dorește o carieră.
‎- Seamănă cu tine. ‎- Sunt „frumoasă”?
‎Mulțumesc.
‎Dar nu știu dacă vreau ‎să întrec această limită.
‎Știi ce spun? Să ieșim la întâlniri.
‎Are un iubit.
‎Nu e bine. Nu poți interveni.
‎Eu și mama suntem apropiați.
‎Îmi amintesc că o sunam de la facultate ‎când mă simțeam singur sau anxios,
‎iar ea îmi era mereu alături. ‎Pot să-i cer sfaturi oricând.
‎Dar ezit să-i spun mamei mele
‎pentru că mă tem că o va lua personal.
‎Noi vorbim despre orice, da?
‎Voiam…
‎E un subiect ‎despre care ezit să-ți vorbesc.
‎Nu.
‎În tot acest timp, ‎v-am spus ție și tatei
‎că nu-mi pasă ‎cine sunt părinți mei naturali.
‎Nu mi se părea important.
‎Cred că lucrurile s-au schimbat.
‎Voiam să te întreb dacă e în regulă.
‎Eu aș vrea să știu.
‎- Da? ‎- Da, sigur.
‎Da, cred că ar trebui s-o faci. ‎Eu am fost mereu curioasă.
‎Serios?
‎Am și eu motivele mele,
‎pentru că vreau să vadă ‎ce om minunat ai ajuns.
‎Ăsta e adevărul.
‎Este.
‎Au ratat copilăria…
‎și creșterea unui bărbat minunat.
‎Mi-aș dori să le văd chipurile ‎când te vor vedea.
‎Mulțumesc.
‎Nu mă face să plâng.
‎Apreciez. Înseamnă mult.
‎De câte ori sunt întrebat dacă vreau ‎să-mi cunosc părinții biologici,
‎le spun că voi sunteți părinții mei.
‎Vom fi mereu părinții tăi.
‎Simt doar că mă va completa.
‎E important.
‎Mulțumesc că ai venit aici.
‎- Te iubesc. ‎- Și eu.
‎- Am ratat apusul. ‎- Frumos! L-am ratat?
‎Nu încă.
‎Sărbătoresc un an de când sunt în LA.
‎Keith, amicul meu, e primul
‎care a luat legătura cu mine
‎și m-a primit în casa lui.
‎Voiam să sărbătoresc ‎cu un grup de oameni buni.
‎- Spune-mi cine mai vine. ‎- Kane e bolnav. Ar fi fost aici.
‎Prietenii mei mă invită ‎la multe petreceri,
‎așa că mă simt onorat și recunoscător ‎să pot să-mi invit prietenii
‎la o petrecere în casa lui Keith.
‎Doamne! Ce de scări! E singura cale?
‎- Keith, amicul meu. ‎- Încântată. Bună!
‎- Uite cine a venit! ‎- Bună!
‎- Bună, Kim! ‎- Bună. Sunt Keith. O îmbrățișare?
‎- Mă bucur să te văd. ‎- Îmi pare bine.
‎E grozavă. E foarte pufoasă!
‎- Da, mă simt ca la fotbal. ‎- Anii '80.
‎În stilul anilor '80.
‎- Salut, Guy! ‎- Bună!
‎Almar! Pari atât de slăbuț, Almar!
‎Priveliștea e grozavă.
‎- A sosit Christine! ‎- Bună!
‎Doamne! Arăți ca o vată de zahăr!
‎Doar eu mănânc vata de zahăr.
‎- Scuze. Știu asta. ‎- Nu.
‎- O mică atenție. ‎- Doamne, Chanel!
‎N-am mai avut Chanel.
‎- Kelly! ‎- Bună!
‎- Nu am observat-o.
‎- Nu te-am recunoscut. ‎- De ce ești așa sumbră?
‎N-am dormit două zile, dar mă simt bine.
‎Nu se vede că n-ai dormit.
‎M-am dat cu multă pudră.
‎Înțeleg.
‎Unde e Andrew?
‎E…
‎Ne-am despărțit.
‎Vorbești serios?
‎Nu!
‎Bravo, fato!
‎Nu! Da! În sfârșit?
‎Voi vă tot despărțiți.
‎- Nu și de data asta. ‎- Chiar?
‎Se mută.
‎Își va lua toate lucrurile ‎într-o săptămână.
‎- Bravo ție! ‎- Exact, bravo ție!
‎Cred că e o mare ușurare.
‎E vorba de un nou capitol.
‎Să sărbătorim!
‎Pentru viața fără partener!
‎Felicitări, Kelly!
‎Ce zici de un Rothschild 1982?
‎E mai vechi decât mine.
‎- Cât e sticla? ‎- Între cinci și zece, depinde…
‎- Sute? ‎- Mii. Depinde de…
‎Bună!
‎Tocmai v-a desfăcut o sticlă ‎de 10.000 de dolari. Sper să vă placă.
‎- Ești bine? ‎- Da.
‎Era inevitabil. Știi?
‎O voi lua pas cu pas ‎și vom vedea ce urmează.
‎Acum mi-e bine ‎fiindcă sunt între prieteni,
‎iar ei mă susțin.
‎Ia-o așa: ai o singură viață.
‎- Nu e o repetiție. ‎- Da.
‎- Sunt gata pentru următorul capitol. ‎- Mai mergem o dată la Paris.
‎Să te bucuri la maximum.
‎- Te iubesc. ‎- Și eu te iubesc.
‎Kevin e în mijloc. Anna stă lângă Kevin.
‎De bine sau de rău,
‎uneori se ajunge în punctul ‎în care nu mai poți încerca.
‎Kim stă lângă Anna.
‎Când m-am căsătorit… Da, de patru ori…
‎Ne-am simțit bine.
‎Și partea cu divorțul a fost plăcută. ‎Depinde de cum privești lucrurile.
‎Oamenii vin în viața noastră
‎pentru o experiență
‎și apoi trec la următorul capitol.
‎Avem ‎kimchi‎ umplut…
‎- Kimchi! ‎- …‎și niște ‎bulgogi‎ de vită…
‎Bulgogi!‎ Îmi plac!
‎Da!
‎Kevin, vă mai aduc ceva de băut?
‎Vreau să țin un toast ‎pentru anul petrecut aici.
‎Kelly, regret ‎că treci printr-o despărțire.
‎Orice s-ar întâmpla în viitor, ‎o să apreciez prietenia noastră.
‎Kelly e oficial singură. ‎Iar acum e pe piață.
‎Aștept acest moment ‎din ziua în care am cunoscut-o.
‎- Pentru un an nou. ‎- Pentru lucruri minunate!
‎- Mulțumesc, Kevin. ‎- Libertate!
‎- Libertate. ‎- Mersi, băieți.
‎- Da! ‎- Noroc!
‎Subtitrare: Linda Pricăjan