ORIGINALNA NETFLIXOVA SERIJA
IMANJE ANNE SHAY
-Spreman sam. -Vježbamo jogu?
-Da. -Već si vježbala jogu?
Jedanput.
Kakvu?
Jogu za bolji san, jogu za gipkost,
ili power jogu?
Ima ih mnogo.
Ne znam. S Russellom Brandom.
Pokaži nam što znaš.
Gola joga…
-Čekaj. Nismo… -Anna, što radiš?
-Uozbiljite se. -Zdravo.
Imam učitelja. Upravo dolazi.
Razmišljala sam o aktivnostima koje bi mogle zamijeniti toplice.
Prijateljica mi je predložila
da unajmim instruktora i probam jogu.
-Ovo je tvoj učitelj joge? -Da, jer…
-Kane. Drago mi je. -Kako si?
S Annom nikad nije dosadno.
Svako iskustvo koje prosječnoj osobi djeluje normalno,
postaje iskustvo života s Annom.
Izdahnite kroz nos.
Lagano savijte koljena.
Ispružite ruke. Dlanovi paralelno.
Sad ispružite dlanove,
ispravite koljena i dotaknite nožne prste.
Ja ne mogu.
Oprosti.
-Hej. Baš si slatka. -Zdravo.
O, Bože. I inače nosiš odjeću za jogu s dijamantima?
-Da. -Christine, što si obukla?
Ovo je sat joge!
-Nitko mi nije rekao. -Dogovor u zadnji čas.
Očekivala sam koktele. Nisam primila dopis.
Kad me Christine prozvala na svojoj zabavi, bila sam jako šokirana.
Znam da u publici
imamo analne entuzijaste…
-Anna. -Što? Ja?
Je li ovo prikladno za jogu
ili imaš nešto drugo za mene?
Naravno.
Razočarala sam samu sebe
time što nisam posumnjala u Annin poziv.
-Ogrtač ili tajice. -Tajice. Naravno.
Pozvala me na koktele.
Trebala sam znati da mi želi zavrnuti vratom.
U redu, djeco.
-U tome ćeš vježbati? -Joga po Gaultieru.
-Idemo. Možete? -Želite da vam pomognem.
-Naravno. -Hvala.
Da vidimo.
-Pridržite se za moje rame. -Povući ću… U redu.
-Hvala. -Nema na čemu.
U redu, Anna.
Sve što radite ima svoje posljedice.
Polako ćemo dotaknuti nožne prste.
Krenemo naprijed.
Ostat ćemo u Psu koji gleda dolje da se zagrijemo.
Krenite prema dolje kukovima.
Što je ovo?
Ovo je suludo, Anna.
Postaje vruće.
-Gledajte kukove. -O, Bože. Što je ovo?
Anna, na kakvu si nas jogu pozvala?
Ovo nije joga.
Sad ćemo jednostavno kliznuti ovamo.
Klizi li ovako za tebe svaki dan, Anna?
O, Bože. Udana sam. Ona nije.
Što se događa? Ovo je zasjeda.
Christine se vrpolji.
Gleda me molećivo.
Vidim joj u očima da me moli za pomoć.
Ne bi išlo.
Znao sam zašto je Anna to učinila.
Da Christine bude neugodno.
Neutralan sam. Došao sam uživati u predstavi.
Dignem ruke. Primim struk.
I podignem je.
Nosi je odavde.
-Odvedi je kući. -Nadrapat ću.
Anna! Ti to učini.
Jedno od pravila društvenog ratovanja:
Nemoj da protivnik vidi da se znojiš.
Ne znojim se inače i bogme neće vidjeti da se znojim
u njezinoj prljavoj, ukletoj kući.
Anna dijeli svoje seksualne pustolovine s nama
i to mi je super.
Još jedanput…
Fantastično.
KEVINOV DOM ZAPADNI HOLLYWOOD
BOŽJA KUTIJA
Halo.
-Stižem. -Kevine.
-Kane? -Tako dočekuješ goste?
Da. U mom si domu.
-Bok. Kako si? -Oprosti. Mantrao sam.
U ovome?
Da. Upravo sam se ustao.
-Što? -Jako neumjesno.
-Zašto? -Ozbiljno?
Mantranje je sveto.
Kao da u crkvu odeš u gaćama.
Zaboga, Kevine, daj. Uključi malo mozak.
Mamu posjećuješ u gaćama?
Želiš pokazati poštovanje.
-Možeš li nahraniti gosta? -Što?
-Da, želiš vode? -Mineralnu.
-Evo ti mineralna. Ne novac. -Novac? Hvala.
Pisao sam ustanovi iz koje sam usvojen
-kako bih pronašao roditelje. -Roditelje.
-U redu. -Pročitat ću naglas.
„Dragi g. Kreider.“ To sam ja.
„Primili smo vaš upit u vezi posvajanja.
Nažalost, sud vam ne može dati
mnogo informacija jer spis ne sadrži detalje
vezane uz identitet vaših roditelja
niti original rodnog lista.“
„Otac, nema podataka.
Majka, nema podataka.“
Ovdje piše: „Napušteno dijete.“
Daj da vidim.
„Prezime Kim i ime koje ste dobili pri rođenju, Hongyun,
šaljemo vam sa sudskim dopuštenjem.“
Da, 10. travnja 1986.
Znaju roditelje, ali ne žele reći?
Saznajmo.
„Molim vas, imajte na umu da spisi međunarodnih posvajanja
ne sadrže podatke koji bi omogućili nalaženje…“
Zašto sam uopće sve ovo radio?
-Želiš li naći roditelje? -Da.
Idi u Koreju.
Jel' da?
Nitko ne želi biti nepoznanica u svojoj povijesti.
Zanima me odakle potječem.
Želim znati svoje podrijetlo i zašto su me se roditelji odrekli.
Jesam li bio rezultat zabranjene ljubavi?
Možda su htjeli djevojčicu.
Je li kriv razvod? Ili siromaštvo?
Ili je priča kompleksnija.
Mogu svašta zamišljati, ali želim znati istinu.
Zašto?
Ne znam što da radim.
DOM CHERIE I JESSEYJA
-Mislim da nema mesa u ovome. -Da.
Jadore, želiš malo?
Zbilja je ukusno.
Znaš li da mjesečev kolač ima 500 kalorija?
-Petsto. -Petsto.
To je novi prsten?
Ne. Dugo ga imam.
-Mislio sam da te zaprosio. -Dugo.
-Napokon. -Nije.
-Ne. Nije. -Jeftin prsten.
Mnogo sam toga raščistila, ali zadržala sam neke lijekove
za slučaj da netko…
Baka?
Opasne sam sklonila.
-Da. Po Po. Ovo je Po Po. -Po Po? Buddha.
-To nije Po Po. Ovo je Po Po. -Po Po je i Buddha.
Mnogo sam toga maknula.
Ne želim maknuti…
Želim, ali i ne želim.
Da, želiš se riješiti ovoga. Zadrži njezine slike.
Nešto što te usrećuje.
Najvažnije je
da vidiš što te od njezinih stvari usrećuje.
Što te rastužuje, baci.
To je vježba puštanja.
Ako ti ne služi i ne čini te sretnom,
ukloni ga.
U budizmu, kad se oslobodite sve vezanosti u životu,
možete vidjeti da su duše stvarne i da nas okružuju.
-Još se nisam pomirila s tim. -Što će ti pomoći?
Želiš li razgovarati s njom?
Zanima me kad ću je opet vidjeti.
Definitivno mislim da Cherie pokušava nastaviti sa životom,
ali istodobno živi u majčinoj kući
i stalno se pita je li ondje.
I to je muči.
Volim znati da je mama ovdje.
Možeš osjetiti mir ako si kažeš da je ovdje,
ali u drugom obliku.
I prihvatiš to. Odaš joj počast na najbolji način:
bit ćeš najbolja mama Jadore.
-Kužiš? -Da. Zaokupljaju me.
Da.
Uvijek se prepirem sa sobom kad je Drew u pitanju.
Kelly Jedan kaže:
„Hej, Kelly, izbaci ga iz kuće. Loše je. Igraš se s vatrom.“
Hvala. Živjeli.
Lijepa noć, ha?
Ali Kelly Dva uvijek kaže: „Vidi ga, tako je drag. Promijenio se.“
Izgledaš predivno.
-Hvala. -Nema na čemu.
A Kelly Dva iz nekog razloga uvijek pobijedi.
Zašto ti na majici piše: „Ljubav boli“?
Volim gristi. Znaš to.
-Odnosi se na vampire. -Da.
Kužim. Boli kad te vampir ugrize.
U redu.
Ne znam.
U redu, fora, super je.
Živjela bol.
Sjednimo malo.
Imamo podmetač?
Ne osjećaš se neugodno?
A ti?
-Ponekad. -U vezi čega?
Znam da očijukam s tobom.
Još uvijek očijukamo? Ne.
Mislim da… Odgovor je da.
-Malo je čudno… -Rođena si flertuša.
A i ja.
Ali toliko smo dugo zajedno,
a ovo je prvi put da oboje osjećamo nervozu.
Kao da imam 19 godina ili sam opet u srednjoj.
Drugačije je.
Kelly i ja magnetski se privlačimo.
Poput majčinog zagrljaja. Stvarno je.
Ljubav kakvu doživite jednom u životu.
Ne znam zašto toliko voli tu lopticu.
-Ne tu, nego… -Ti si moja loptica.
U redu.
Majstorski.
Vidiš li budućnost za nas?
Više od prijateljstva?
Znam da se ne želim vraćati na staro.
Riješiš li problem s ljutnjom…
Jer kad tebe uhvati osjećaj tuge,
napuštenosti ili nesigurnosti,
naša veza pati.
I obrnuto. Ne tvrdim da sam savršena.
Ali ne možeš se ispucavati na drugoj osobi.
Kužiš?
Trebaš zagrljaj?
Bok, Kilo.
-Bok, Cherie. -Hej, Kane.
Danas sam jako uzbuđena jer dolazi Tyler Henry.
-Jako mi je drago zbog vas. -Znam.
Nije lažnjak. Na dobrom je glasu.
Želim ti dobru seansu, Cherie. Javi mi kako je bilo.
Zaboga, mislim da je stigao.
-Čujemo se poslije. -Ozbiljno?
-Bok. -Čujemo se. Dobro. Bok.
Zdravo. Kako si?
-Drago mi je. -Izgledaš odlično.
-Baš si draga. -Hvala.
Hvala na pozivu. Ovo je super.
-Kuća je predivna. -Hvala.
Zaboga.
Imaš li iskustva s ovim?
-S čitanjem? -Ne.
Ovdje imam bilježnicu.
Započnem črčkaranjem.
To je moja meditacija i način da se fokusiram.
I dok črčkaram, prenosim ti sve što vidim, čujem i osjećam.
Svatko ti može reći da te bližnji voli.
Ali činjenice, posebnosti i detalji
-potvrdit će vezu. -Da.
Ponekad ljudi donesu predmet, a ponekad ne
i to je u redu. Imaš li predmet za mene?
Da.
Donijela sam ovog majmuna. I…
-Nemoj mi reći previše. -Oprosti.
-U redu je. Vidjet ćemo što ćemo primiti. -U redu.
Da vidimo.
Dobro. Samo trenutak.
U redu.
Dobro.
Čini mi se da je riječ o roditelju…
Osoba koja se javlja
kao da je umrla prerano.
-Koliko je godina imala? -Pedeset devet.
Pedeset devet.
-Je li riječ o mami? -Da.
Pokazuje mi malu djevojčicu
i važnost rođendana,
važnost toga da je napunila dvije godine.
Vidim i baku koja čuva…
Imam osjećaj da to trebam naglasiti.
Moja je kći tada imala dvije godine.
U redu. Samo trenutak.
Da razgovaramo o udaljenosti?
Ljudi nisu mogli biti uz mamu u trenutku smrti
-ili postoji određena distanca. -Ja.
Nisi bila prisutna?
-Htjela sam biti. -Shvaćam.
Postoji želja da se to zaboravi.
Pusti.
Da je sve u redu.
Želim da znaš da nema nikakvog osuđivanja.
Daje mi do znanja da je sve u redu.
Zanimljivo. Šalje mi različite mirise.
Osjećam parfem koji je majka možda nosila.
Miriše ga
i u prisustvu si te osobe dok to radi.
Potvrđuje to.
-Parfemom bih joj špricala bolničku sobu. -Urnebes.
A sestre bi rekle da mirišu Chanel broj 5.
-Divno. -Da, i…
Htjela sam da se osjeća kao kod kuće
jer nije napuštala bolnicu.
To je dokaz tvoje ljubavi. I snage koju imaš.
Želim znati, hoću li je ikad više vidjeti?
Apsolutno. Nema sumnje.
Ponovno srećemo svoje voljene.
I oni svoje.
Ali kako ću znati?
Možemo pogledati.
Da vidimo što ćemo primiti.
Nešto primam.
Da vidimo što.
Primit ćeš znak u ovoj kući.
Osjeća da će je tvoja kći vidjeti.
To treba zapamtiti. Kći će komunicirati s njom.
Rekla mi je
da će kći gledati u kut i pričati.
Nadam se da ćeš prihvatiti te znakove.
Pozitivno je.
Tada ću opet vidjeti mamu?
-Ili? -Dobro pitanje.
Želim da znaš da će tvoja mama i dalje biti dio
tvog života i života tvoje djece.
-Da. -I ona to vidi.
Zdravo.
-Tko je ovo sredio? -Kako ste?
Kako si? Lijepo te vidjeti.
-Sjedni. -I tebe.
Christine. Opa.
Pokloni!
-Dobit ćemo poklone? -Pokloni!
Kupila sam vam…
-Zaboga! -O, ne!
-Divno. -Gdje si kupila ručnike?
Pravo zlato?
-Zaboga. -Preslatko je.
Pravo zlato.
-Preslatko je. -Izvolite.
Pokušat ću okinuti koju fotku.
-Uzmi rekvizit. -Hajde.
Čekaj, donio sam nešto savršeno.
JAIMEIN PRIJATELJ
-Chanel. Badminton? -U redu.
-Karbonska vlakna. -Idemo.
Plaža nije moje omiljeno mjesto.
Blizu je vode, a vodu ne volim,
ali trebam sadržaj za Instagram.
-Spreman? -Da.
U redu.
-Sporije, Jaime. -Još, Jaime! Ponovi to.
Nagni glavu prema dolje.
Jaime se nije obukla po mom ukusu.
Ovo je prvi put da mi se nije svidjela.
Pitao sam se je li joj stilist umro.
Dolčevita na plaži?
Trkajmo se pišalonca.
U redu, imam ekstenzije.
-Teža sam. -Trčimo?
-Spremni? -Čekaj. Kako da…
Dobro. Spremni? Je'n, dva…
-Je'n, dva, tri. -Čekaj, Kane.
To!
Zaboga.
-Sjest ću. Umoran sam. -I ja.
-Da prošećemo? -Da.
Ne znam kako se spoj s Kelly odrazio na naš odnos.
Nije me zvala niti poslala poruku.
Prepustio sam joj inicijativu i…
Vidjela si Andrewa?
Našli smo se u parku.
Je li vježbao svoje Power Rangers poteze?
Samo u spavaćoj sobi.
Šalim se. Nastavi hodati.
-Sad želim postati Power Ranger. -Hodaj.
Ne. Da, vidjeli smo se. Bilo je emocionalno.
Samo ste prijatelji? Bilo je nevino?
Pokušavamo utvrditi možemo li funkcionirati kao prijatelji.
Ali, možete li zbilja biti prijatelji?
U ovoj fazi, ne znam.
Mislim da se trebaju potpuno odvojiti.
Ne možeš prijateljevati s Drewom.
-I… -Kako si se osjećala kad si ga vidjela?
Ambivalentno. Jako smo dugo bili zajedno.
Naravno, želim ga dodirnuti, zagrliti, poljubiti, ali…
Jesi li?
Ne.
Korak u pravom smjeru.
Ne želim lagati prijateljima ni skrivati od njih istinu.
Samo ne želim da mi pametuju.
Želim donositi svoje odluke.
I…
Znaš da mi je jako stalo do tebe.
Moj prekid s Andrewom je veoma svjež
pa nisam zapravo bila raspoložena kad smo izašli na spoj.
Bolje je da ostanemo prijatelji.
Kužiš? Jer…
Pokušavam biti iskrena s tobom.
Toliko smo dugo prijatelji da…
Ne znam. Doživljavam te kao brata.
Kao brata?
Brata.
O, Bože.
Moraš mi dati nešto bolje od toga.
-Trenutno te trebam kao prijatelja. -Stvarno?
Daješ dobre savjete.
-Mogu ja to. -Možeš?
O, Bože. Nisam to očekivao,
da će me etiketirati kao prijatelja. Mislio sam da će mi dati priliku.
-Želim gledati zalazak sunca. -Dobro.
O, Bože!
-Koji je vrag Kevinu? -Ne, Kevine, ne!
-Ovo je javna plaža. -O, Bože. Uzmi mu donje rublje.
Jadore?
CHERIENA KĆI
Jadore?
Gdje si?
Po Po.
Jadore? Što radiš ovdje?
Govorim o Po Po.
Kako to?
-Po Po je razgovarala s… -Što?
Što, Jadore?
Po Po je Jevon.
Tyler mi je rekao da držim oči otvorenima
i tražim znakove od svoje mame.
Ovo je Po Po.
-Stvarno? -Stvarno.
Po Po znači „baka“ na kantonskom
pa kad mi Jadore kaže da je Po Po Jevon,
pitam se je li to znak da je moja mama.
Jevone, jesi li ti Po Po?
Jesi li se reinkarnirao?
U budizmu je reinkarnacija definitivno moguća.
To znači da se možeš vratiti kao netko drugi.
Želiš li mi nešto reći?
Da si Po Po, Jevone? Je li to da?
Čovječe.
Kad je bila u bolnici, rekla sam mami
da se može vratiti kao Jevon i da ću se brinuti za nju,
odrastat će uz Jadore i bit ćemo sretna obitelj.
Jevone, jesi li me došao pronaći?
Mama me pogledala ravno u oči. Rekla je: „Dobro.“
Mama se mora brinuti za tebe do kraja života.
Više nego ikad.
Kako život?
Dobro.
Provodim puno vremena s Jevonom i Jadore,
očito, kao nova mama.
Ima dana kad mi se čini…
Je li se mama mogla reinkarnirati kao Jevon?
Čini mi se da mi je Jevon mama.
Ima dana kad se osjećam kao da je…
Svakako je tvoja rodbina.
U budizmu se uvijek rodbina
vrati kao tvoje dijete.
Vjerujem u reinkarnaciju.
To što imam sreće u ovom životu, znak je da sam mnogo davao.
Vjerujem da sam činio dobro u prošlom životu.
Možda sam kraljevske krvi. Ne znam,
ali oni opsjednuti seksom vrate se kao golubovi
pa bi se netko poput Kevina mogao reinkarnirati kao golub.
Vidiš li kakve znakove?
Da. Jadore je zvala Jevona Po Po.
-Je li to neobično? -Djeca obično vide stvari.
Budisti vjeruju da djeca nisu vezana za materijalni svijet
pa imaju treće oko.
Vide duhove, ono što mi odrasli ne možemo vidjeti.
Mogu vidjeti Jevona?
-Vidio sam ga u kolicima. -Da.
Može. Idemo vidjeti Jevona. Nadam se da je…
-Budan. -Budan.
Dobar je znak to što ne plače.
Dok ga nosiš?
-Očito imam dobru energiju. -Dobro.
Kad plaču, to znači da je u njima duša.
Moja te mama obožava.
Mogu li ga staviti…
-O, Bože, upravo se usrao. -Upravo je kakao.
Ne! Ovo je preteško. Ovo je…
-Čekaj. -Ne mogu to gledati.
-Želiš li mu promijeniti pelenu? Ozbiljno. -Ne!
Ne.
O, Bože. Ne želim vidjeti penis njezine mame.
-Bok. -Bok, doktorice.
-Drago mi je. Uđi. -Također.
Budući da ne mogu saznati ništa više o roditeljima,
čak ni zašto su me se odrekli i što se točno dogodilo,
možda hipnoterapija otključa te uspomene i ukloni blokade
koje me sprječavaju da se sjetim Koreje.
Malo sam nervozan
jer se želim sjetiti zaboravljenog, ali bojim se da neću uspjeti.
Pamćenje može biti varljivo pa vas molim
da ne prosuđujete uspomene koje izrone…
Nikako.
…sve dok ne završimo.
Jako sam skeptičan u startu.
U najboljem slučaju, sjetit ću se korejskog jezika
ili možda čak majčinog ili očevog lica.
Možete početi s nekoliko polaganih, dubokih, opuštajućih udisaja i izdisaja.
Zatvorenih očiju možete doživjeti…
postupnu promjenu svijesti…
i drijemež.
Prvo što vas molim
jest da zamislite prekrasno, silazno stubište.
Ovo će nas stubište vratiti kroz vrijeme.
Brojat ću od 20 do pet,
a kad izgovorim broj pet, moći ćete mi opisati
sjećanje iz ranog djetinjstva, oko pete godine.
Vraćate se natrag i spremate zakoračiti niz stubište.
S brojem 20 počinjete silazak.
Devetnaest, 18, 17,
šesnaest…
…devet, osam, sedam,
šest i pet.
Javite kad stignete onamo.
Rođendan mi je.
Sretan rođendan, Hongyun.
Baloni.
Sam sam.
Mislim da sam rano ustao.
Ustali ste i razgledali ukrase?
Pustit ćemo da to sjećanje izblijedi.
Idemo s pet na tri.
Uzmite si vremena i otplutajte onamo.
Pet, četiri i tri.
Dob od tri godine.
Recite mi gdje ste i što se događa.
U zrakoplovu sam.
Kraj mene je neka osoba.
Azijka.
Bojim se.
Ne znam kamo idem.
Zanima me što biste kao odrasli Kevin
rekli tom dječačiću koji se boji.
Želim mu reći da ide nekamo gdje će ga voljeti.
Recite mi što se događa.
-Tužan sam. -Da.
Želim da stupite u kontakt s odraslim ja.
Želim da zagrlite tog dječačića i kažete mu da će sve biti u redu.
Vratit ću vas unatrag brojeći od tri do nula.
Kad dođem do nule, vratit ćete se skroz
do nekoliko dana prije svog rođenja.
Možete li mi reći čega ste bili svjesni kao duša
prije nego što se rodili kao Kevin?
Tri, dva, jedan, nula.
Budite ondje, nekoliko dana prije rođenja.
Ne prolazimo kroz porođaj, primjećujemo čega ste svjesni kao duša.
Zvuči kao da sam u bazenu.
-Jako je toplo. -Da, toplo.
Na trenutak promotrite majčinu energiju.
Recite mi što primjećujete.
I ona se boji.
Boji se? Da.
Što osjeća prema bebi?
Mislim da je ne želi.
Želim da otpustite vezu s majkom.
Odmorite se na trenutak. Priberite se.
Želim da toj bebi pružite ljubav.
Pred njim je sjajan život i majka koja ga zaista želi.
Samo treba pričekati na nju.
Sad ću polako brojati od jedan do pet.
Jedan, duboko udahnite.
Fino.
Dva, tri i četiri.
Izranjate.
Izlazite na površinu svijesti.
Pet, otvarate oči, vraćate se u sadašnjost
i osjećate dobro.
Kako ste?
-Kako je bilo? -Iskustvo i pol.
Da.
Puno emocija. Kako se sada osjećate?
-Laknulo mi je. -Da.
Osjećam olakšanje.
Nisam očekivao da će biti ovako,
ali bio je to emocionalni déjà vu.
Osjećam se ludo što to govorim,
ali vidim kako šamani djeluju. Duše kao da razgovaraju s tobom.
Osjećao sam kao da mi se nešto obraća.
Mislim da sam pronašao mir.
Fino.
Sad shvaćam da je to bila moja mama.
Naprosto se bojala i mislila na svoj život.
Nije me odbacila.
Rana je sada ožiljak.
Zacjeljuje.
-Mogu li vas zagrliti? -Naravno.
Nazovimo Ba Bu.
Hej, dušo. Što radiš? Drijemaš?
-Da. -Kad ti počinje sastanak?
-Što? U sedam. -Kad ti počinje sastanak? Dobro.
Jessey je na putu, a ja moram s nekim razgovarati.
Moram mu reći što osjećam,
a na trenutke zaista osjećam da bi Jevon mogao biti moja mama.
Ne znam. Sinoć sam razgovarala s Jevonom
i čini mi se…
Misliš da se moja mama reinkarnirala u njega?
U Dee Deeja?
Da.
Tipa…
Ne znam, ali nadam se da nije.
Jer Jadore je Jevona počela zvati Po Po.
Ne znam. Misliš li… Ima mamin nos.
Što misliš?
Dušo. Halo?
Probudi se.
Ne znam što bih rekao.
Što ako je to moja mama i sisa mi cicu?
To bi bilo čudno.
Trebala bih ga prestati dojiti. Zar ne? Baš čudno.
Kad se probudim,
reci mi jesmo li zaista razgovarali o ovom ili sanjam.
-Što? -Ba Ba.
-Bok. -Što ima?
-Kako si? -Dobro. Tko je to?
-Ovo je žena koja me odgojila. -Je li to gđa Lee?
Kevin. Kako se zovete?
-Kimmy. Kim i Kimmy. -Kimmy. Predivno.
Znaš što? Isti si moj sin.
Nalikuješ mom bratu.
-Da, nalikuješ mi. -Zato me gnjavi.
Istina.
Prije sam stalno gnjavila brata.
-Kako si? Što je novoga? -Dobro sam.
Doživio sam fantastično iskustvo.
Usvojen sam i ne znam tko su moji biološki roditelji.
Netko mi je preporučio hipnoterapiju
kako bih otključao potisnute uspomene.
Hipnotiziraju li te?
Ne. Želio sam to, jako.
Da.
Ali ne, slušao sam je kako govori i bilo je intenzivno.
Nije bilo slika, sve je bio osjećaj.
Ali najviše me pogodilo kad me pitala:
„Što osjeća tvoja mama?“
Bio sam tako opušten da sam se prisjetio.
Znao sam da me ne želi i rekao sam da se boji.
Nisam to očekivao
jer sam otkrio da sam 80 % Korejac, a 20 % Japanac.
Nagađam da je netko iz obitelji imao japanske korijene,
a Korejci tada nisu voljeli Japance zbog invazije na Koreju i kolonizacije.
Nekom se članu obitelji to nije svidjelo.
No ono što sam shvatio iz ovog
jest da nije htjela roditi to dijete.
Osjećao sam da sam time zaključio priču
jer sam osjetio olakšanje i lakoću
nakon tog iskustva.
Osjećam se kao nova osoba.
Zbog toga još više volim svoju obitelj, ljude koje imam.
Da.
Regresivna terapija
istopila je moju potrebu da saznam što se zbilo.
Ne osjećam snažnu potrebu da ih nađem.
Moji roditelji su moji roditelji.
Nije važno tko je vlasnik sjemena i jajašca
već tko te odgojio i volio.
Kad se rodite u obitelj, ona nema izbora.
Moja je obitelj odabrala.
Birali su hoće li me posvojiti.
Izabrali su upravo mene za posvajanje.
To mi je pružilo utjehu.
Dobio sam drugu priliku s ovom obitelji.
Odgojila sam svoju djecu
da poštuju druge i vole. Dobra karma.
Činiš li dobre stvari, to ti se vrati.
Točno tako.
Kad napustimo ovaj svijet, ne nosimo ništa sa sobom.
Zato svaki dan budi zahvalan.
Svaki bih dan razgovarao s tvojom mamom.
-Osoba sam puna ljubavi. -Bože.
Volim tvoju mamu.
Dugo je voliš?
Moraš li sve upropastiti?
Samo pitam. To je sve.
Razgovor je otišao u čudnom smjeru.
Gdje si bio, u kupnji?
-Shawnov posebno izrađen sat. -Samo ih je 11.
Pogodi koji je broj.
Osam?
U redu, da. Pogodila si.
-Što radiš? -Opet razmišljam o mami.
O čemu razmišljaš?
Ne znam. Osjećam se kao da je ovdje,
a onda nije ovdje,
a dio mene volio bi biti s mamom svaki dan.
Kužiš?
Ako je ovdje, onda je tako.
Ali to ne znači da je tvoja mama Jevon.
Da.
To bi bilo teško, zar ne?
Uz takav pogled na svijet.
Kužiš?
Jer trebaš voljeti Jevona zbog njega samog.
Tvoja mama ne bi trebala imati veze s njim.
Bez brige. U redu je.
Znam da će Cherie mama dugo nedostajati.
Dobro je da nosi mamu u srcu i mislima.
Uvijek ćeš je pamtiti,
ne moraš se brinuti zbog toga.
Vjerojatno je s nama u sobi, ondje.
Ondje.
Da bar.
Svaki put kad vidim Cherie nasmiješenu i sretnu,
to je jedan od najljepših osjećaja na svijetu.
Samo voli Jevona.
Budi sretna što ti je mama s nama
i promatra djecu kako odrastaju, uz tebe je.
To je sve što trebaš.
Nema priručnika koji pomaže pri gubitku roditelja.
Nije lako.
Neće biti lako ni za deset godina,
a ne mogu zamisliti da ovo proživljavam bez Jesseyja.
Iako ponekad misli da sam luda, uz mene je bez obzira na sve.
Zagrlimo mamu.
Hvala.
U SJEĆANJE NA CINDY TRAN, 1960.-2019.
Prijevod titlova: Iva Radat