Jsem fakt mrtvej.
PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
- Volá nám Možná Tony! Přísahám Bohu. - Cože?
Zdravím, tady Kevin. Tony?
- Ahoj, Kevine. - Ahoj.
- Hledáte Tonyho, že jo? - Jo, hledám.
- Jak Tonyho znáte? - Díky svojí kamarádce Kim.
Kim je jeho dcera, že?
- Jo! - Jo!
- Božínku. - Kim je Tonyho dcera. Žije v Kalifornii.
- Ano. - Ano.
- Jsem Tonyho žena. - Jste Tonyho žena. Proboha.
- Kde je Tony? - Jo, kde je?
- Umřel. - Umřel?
- Před dvěma lety. - To ne!
- Jak umřel? - To se mi snad zdá.
Měl nemocné ledviny. Prováděli dialýzu. Nakonec dostal infarkt a umřel.
- Do píči. - Mluvil někdy Tony o Kim?
- Ano. - Proboha.
Chyběla mu, jeho další taky. To je vše. Jo, moc se mu stýskalo po jeho dětech.
- Pro Krista. - Ale co s tím mohl dělat. Víte?
- Žije pořád v Kalifornii? - Žije v…
- Daří se jí… - Daří se jí v Kalifornii. V L.A., ano.
- Vyřiďte jí, že její tatínek už umřel. - Dobře, vyřídím. Moc vám děkuju.
- Nemáte vůbec zač. - Děkuju.
- Nashle. - Nashle.
To mě poser.
- To je v hajzlu. - Je mrtvej.
Jak tohle někomu říct, Kevine? Jak? Ani nevím…
Já nevím. Tohle… Tohle já nezvládnu.
- Musíme jí to říct. Musíme. - Proboha, to nezvládnu.
Tohle je tak šílený.
RODINNÝ DŮM KIM
Moc rád bych se u tebe zastavil. Máš čas?
- Jasně, proč? - Jo.
MÁMA KIM
- Kdo to byl? - Kane.
- Kdo? - Přijede Kane.
Vracíme se z Jižní Karolíny. Nikdo nechce někomu sdělovat, že je jeho táta mrtvý.
- Ahoj. - Zdravím, paní Leeová.
- Myslela jsem, že jenom žertuješ. - Ne, jsem tady.
Nevím, co Kane řekne. Myslím, že to neví ani on. Já taky ne.
- Posaďte se. - Čau.
- Ráda vás vidím. - Díky.
- Takže… - Co to má bejt?
- Začneme? - Jo, jasně.
Bavili jsme se o tom, že najdeme… tvého tátu.
Chtěli jsme místo tebe jet do Jižní Karolíny.
Vzali jste si informace od detektiva, aniž byste se zeptali mě nebo mojí mámy?
Prostě jsme chtěli vědět,
jestli tam je. Chápeš?
Přijeli jsme k němu domů, nebyl tam. Šli jsme za sousedem.
A ten nám řekl, že tam žádný Tony není. Že tam žije Michael.
- Zjistil jsme, že dělá v nehtovém salónu. - Jo.
Pak jsme jeli do nehtového salónu. A čirou náhodou v něm Michael zrovna byl.
A jeho věk a všechno ostatní odpovídalo. Tak jsme si mysleli, že je to tvůj táta.
Pořád jsme… Zpovídali jsme ho, jako by byl táta Kim.
Neřekl… Řekl: „Neznám ji. Neznám Kim. Netuším, co je to za holku.“
- Přišlo nám na tom něco zvláštního. - Že nechce, aby ho někdo našel.
I když jsme mysleli, že je to Tony a že si změnil jméno.
Když jsme přijeli do Airbnb, zavolal mi Tony.
- Konečně se to číslo ozvalo zpátky? - Jo.
- No nekecej! - Byla to jeho žena.
A věděla, kdo jsi.
Proč? A kde je on?
- S ní není. - Před dvěma lety zemřel.
- Cože? - Jo, zemřel asi před dvěma lety.
- Na co? - Na…
Na selhání ledvin a infarkt. Proto nám zavolala.
Ne.
- Jo. - Jo, je mi to moc líto.
My… Nevěděl jsem, jak ti to mám říct a…
Zeptal jsem se jeho ženy, jestli nezanechal nějakou zprávu
nebo něco, co bych ti mohl říct.
Než umřel, stýskalo se mu po tobě. Opravdu.
To není možný.
- To nic. - Jsem v pohodě.
Díky moc. Vážím si toho.
Tolikrát… jsem přemýšlela…
o něm.
Přeju mu jen vše dobré. Ale tušila jsem to.
Že už na tomto světě není.
Zemřel, ale já… ti nic neřekla. Tak…
To nic.
Mám pocit, že mi chybí část mého já. Když přijdete o rodiče, nikdy…
to nebude stejné.
Je to jiný druh bolesti. Je to jako…
- Mockrát děkuju. Neseď na mě, ale díky. - To jsem nechtěl.
- Opatrujte se. - Děkuju ti.
- Děkuju. - Ponořte pomalu obě nohy, prosím.
- Příjemné, děkuju. - Perfektní, díky.
- Je jiné, když máš dvě děti, a ne jedno? - Vůbec nikdy se nezastavím.
Už o tom ani nepřemýšlím. Je to jako chodit ven nebo nakupovat.
- Teda na nákupy myslím. - Počkej.
- Ale napřed na nákupy pro děti. - Jo.
To určitě děláš taky, ne? „Božínku, tohle musím koupit Baby G.“
A pak z toho rychle vyroste, co?
Někdy ty věci ani nenosí. Má to nejroztomilejší zimní oblečení.
Ani mu do něj nezvládnu nastrkat jeho tlustý stehna.
- Dám je Jevonovi. - Čas letí.
Když jsi potkala Jesseyho, měla jsi dojem, že je modernější a západnější,
- nebo že je tradicionalistický Asiat? - Je rozhodně západnější.
Myslíš, že s mámou mluvil o žádosti o ruku?
- Jo, jenom myslím, že není připravený. - A co myslíš, že říká jeho máma?
Mojí mámě řekla: „2020.“
- Jestli to tak je, brzo mě požádá o ruku. - A dá ti na ni prsten.
Jo.
Před pěti lety by mě nikdy nenapadlo, že budu pořád neprovdaná.
Jessey, prý máš překvapení pro Cherie.
Už tolikrát jsem si myslela, že to udělá. Jako na mojí tajné oslavě narozenin.
- Tady máš, bejby. - Děkuju.
Místo toho mě překvapil kabelkou od Hermése.
- Tvoje oblíbená barva. - Jo.
Vždycky mi dává úžasné dárky.
- Ahoj, bejby. Něco pro tebe mám. - Co to je?
- Nevím, otevři to. - Co pro mě máš?
- Páni. - Ty brďo. Další hodinky?
- Tak jo. - Další? Vrať je.
- Ne. - Ne, fakt.
Rozhodně bych radši dostala opravdový zásnubní prsten.
Je to trochu frustrující.
Napadlo mě,
že bych ho možná o ruku měla požádat já.
Cherie!
- Nejspíš jsi vypila špatný čaj. - Byla v něm tequila?
Co se stalo? To ses jednoho dne probudila a napadlo tě to?
Už nemůžu dál čekat. Prostě to urychlím a požádám ho o ruku.
A možná bude následovat svatba.
Oukej. Tak jo. Páni.
Vezměme to z praktického hlediska.
Jak budete žít se skutečností,
že jsi ho o ruku požádala ty? Bude mu to navždy nepříjemné?
Znám ho moc dobře. Bude na mě strašně naštvaný.
- Rozhodně ho to rozčílí. Jo. - Takže obětuješ
jeho štěstí, abys byla šťastná ty?
- Já nevím. - Nemyslíš, že už to nebude…
- Protože každá holčička sní o pár věcech. - Jo.
- O nabídce k sňatku, o svatbě. - Jo.
Nemyslíš, že už to pak nebude tak speciální?
- Takhle hluboce jsem o tom nepřemýšlela. - Protože něco takového uděláš jen jednou.
- Je to požádání o ruku. - Jo.
- Opravdu to uděláš, Cherie? - Jestli jo, pak to prostě udělám.
A když ne, pak ne. Nechci o tom přemýšlet.
Panebože! Srdce mi buší jako o závod.
Ještě nikdy jsem nebyl v tryskáči.
Jedna firma ráda dopravuje letadlem
bohaté Asiaty na nákupy do Las Vegas. Nakupují až do vyčerpání.
- Jsou nízkotučné? - Nejsou.
Díky moc.
Chtěla jsem tu pozvánku odmítnout, ale Cherie ne a chce mě tam.
Pronajala jsem soukromý tryskáč a pro zábavu pozvala ještě Kanea a Kevina.
Je nějaká etiketa v tryskáčích, o které nevím?
S nikým neměj sex.
- To se nesmí? - Jasně že smí. To k tomu patří.
- Jo. - Proto si je lidé pronajímají.
Otevři pusinku.
Baby G!
- Zahrajem si hru. - Jo.
- Když řeknu A… - Armani.
- Anál. - Armani…
- B. - Azzedine Alaïa.
- Jo. - Na B tě napadne…
- Boyds. - Birkin.
Ne, návrhář na B.
- Balenciaga. - Boss.
- Dobře. - Jo. I když je to obyčejnější značka.
- Na C začíná… - Canali.
- Výborně. - Měl to na sobě před týdnem.
- V práci tě vzdělávají v módě. - Říkal: „Canali. Jsem frajer, kotě.“
- D. - Dolce & Gabbana.
- E. - Ermès.
Co?
- Bože můj… - Směje se i moje chůva!
E-R-M-E-S. Co? To se to E nevyslovuje?
Proboha!
- Kdy jsi tu byl naposledy, Kane? - Loni.
- Fakt? - A předtím na Mariah Carey. V zákulisí.
- Líbilo se ti to? - Moc.
Cílem téhle cesty je bavit se a spravit si nákupama náladu.
Lidé z Beverly Hills jsou unavení a deprimovaní. Utratí peníze a cítí se líp.
- Tyhle stojí 79 800. - Perfektní na pěší túry.
- Jo, perfektní. - Že jo?
Moje oblíbená soukromá akce.
Před lety někdo hned první den utratil 50 000 za překrásnou bundu Fendi.
Ptám se: „Co to bylo za mrchu?“ A byla to Jamie. A já: „Teď jsme nejlepší kámoši.“
To se tak hodí k…
- Snad bude žlutá pořád v módě. - Od koho to je?
Miluju nákupy. Už od malička. Myslím, že zvládnu nakupovat pět dní v kuse.
Od otevření až po zavření obchodů. Vlastně nemyslím. Vím to, stalo se to.
- Na co se to díváme? - Sakra.
- Na začátek je to dobrý. - Tohle je vaše nejdražší sekce?
- Dobře, můžeme? - Mockrát děkujeme.
- Těstoviny bucatini s morkem. - Páni!
- Co to je? - K tomu sambucu.
- Nikdy jsem morek nejedla. - Tvůj výraz!
- Jsem kostní dření posedlá. - Dřív jsem to zbožňoval.
- Co to je? - Kostní dřeň.
A proč bych to… Něco takovýho bych dala svýmu psovi.
- Ne. - Nejíš kost, ale dřeň.
Je ti 21. Chce tvůj táta, abys pracovala? Protože ten můj je na mě teď fakt tvrdej.
Jo.
- Je v jednom kole. - Pracuju.
- Je přece influencerka. - Jo. Spolupracuju se spoustou značek.
- To ti zaplatí tak kabelku. - Kolik si vyděláváš?
- Myslím, že okolo 40 tisíc dolarů. - No nekecej.
- Jo, fakt. - Počkej.
Ale nosit luxusní módu tě nikam neposune.
Jenom si uděláš třídenní výlet do Paříže. Podporuje tě v tom táta?
Táta… Vůbec neřeší nic z toho, co dělám nebo kolik utrácím.
- Jdu s ním nakupovat a jemu je to fuk. - Ve tvým věku jsem utrácel o dost…
Nebo ne o dost víc, stejně. Není to soutěž, ale…
- Utrácíš… - Ne, v tvým věku jsem mohl hodně utrácet.
Ale teď mi táta hodně utáhl opasek. Mám rozpočet.
- Máš každý měsíc kapesný? - Jo.
- Co tvůj táta, když jsi dospívala? - Jo, nikdy o rodičích nemluvíš.
Nemluvila jsem s ním aspoň deset let.
- Vážně? To ne! - Deset let?
- Proč? - Žije tady?
Žije na Tchaj-wanu. Ještě ani nepoznal Baby G.
- A ví o něm? - Co?
- Jo, o Baby G ví, ale… - A proč?
Já nevím. Když jsem byla na vejšce, stalo se pár věcí.
Je to dlouhej příběh, ale v podstatě mě odstranil ze svého života.
Christine, tvůj příběh a ten Kaneův mě teď dost děsí. Přijdu si jako…
- Taky by tě to mělo děsit, kruci. - Je to skutečný.
- Mluvíme ze zkuš… - Věř starší a možná chytřejší.
- Nikdy nepřestaň vydělávat. - To se snad jen tak nestane, doufám.
- Nepomůže ti doufat. - Může se to stát zítra.
Vrať se a prodávej další věci.
- Na problémy s tátama! - Na to si připiju.
No ty vole. Kane. Dost dobrý.
To je moc hezký.
Na oslavě 100. dne se oslavuje 100 dní novorozence.
NOVOROZENEC CHERIE
Zlatíčko.
Je to oslava života. A Cherie na téhle party fakt nešetřila.
- Cherie! - Ahoj.
No teda, tobě to sekne!
Čínské party naprosto zbožňuju.
Děkuju za organizaci.
ORGANIZÁTORKA PARTY
Díky, že jsem to mohla udělat. Máma se na tebe usmívá.
Na Jevonovi vůbec nešetřím. Oslava 100. dne začne koktejlovou hodinkou.
A budeme pokračovat banketem.
- Vypadáš jako… - Moc ti to sluší!
Kdykoli máme sešlost se spoustou dobrého jídla a zábavy, maximálně si to užijeme.
Ó la lá!
- Čau. - Ahoj.
- Kim! - Dorazil Le Moulin Rouge.
- Ráda tě poznávám. - Tohle je její dům.
Je úžasný.
- Máme tady Jaime. - Ahoj!
- Mám za tebe radost. - Já nevím.
Jsem trochu nervózní. Za chvíli udělám vážně šílenost.
- Požádáš Jesseyho o ruku? Dnes? - Jo.
- Bože můj, vážně? - Jo.
- Proboha, co uděláš? - Nevím.
Nevím.
- Ahoj. - Jak je?
- Sekne ti to. - Máš na sobě ten samej svetr?
- Jo, ty to poznáš? - Všímám si toho, co nosíš.
Jo, ale mám přes něj zapnuté sáčko.
- Můžu mít dotaz? - Povídej.
- Ten drb, že s Andrewem zase spíme. - Jo.
- Viděla jsem ho. - Proč? Abyste si rozdělili věci?
- A líbali jsme se spolu. - Líbali?
- Bože můj, Kelly! - Věděl jsem to!
Chci se přiznat, jsou to moji vážně dobří kamarádi.
Nesnáším pocit, že před nima něco tajím.
Vím, že jsou fakt zmatení. Možná se na mě i zlobí,
ale vztahy jsou komplikované a matoucí. I já jsem zmatená.
- Takže ty drby byly pravdivý. - Nebyly.
- Byly! - Tvrdils, že jsme spolu spali. Nespali.
- Ne, že jste znovu spolu. - Ne!
Nejsme znovu spolu. Mysleli jsme, že můžeme být kamarádi. Omyl.
- Než půjdeme dál… - Tady jsi.
Viděla jsem, že sedím vedle Anny.
Chci pochopit celou tu situaci s pumpou na penis,
abych neřekla něco, co nemám.
Mám toho teď hodně. Právě jsem zjistila, že mi umřel táta.
- Můj biologický táta. - Proboha.
- Kdy ses o tom dozvěděla? - Včera.
Takže nedovolím, aby mě dostaly takový maličkosti a něčí žvanění.
Všechny ty roky jsem k němu chovala zášť: „Proč mě nehledal?“
Chápeš? To ego, hrdost, vztek. Ale teď je na to všechno už moc pozdě.
- Rozumíš? Je to těžký. - Přijmi mou soustrast.
- Jo. - Co budeš dělat teď?
Nevím.
Mrzí mě to, Kim.
Já jsem se svým otcem nemluvila už celou věčnost. Nikomu to neříkám, ale…
je to totéž. Mám pocit, že by mě měl kontaktovat on.
- A nikdy ani… - Pouč se z mojí situace.
Fakt to nechceš zažít.
Až se jednoho dne rozhodneš a bude už moc pozdě…
Kim má pravdu. Vážně bych se měla pokusit kontaktovat otce
a napravit náš vztah, než bude moc pozdě.
Moc mě to mrzí.
Možná mě tímhle vesmír nutí, abych s tím něco udělala. Cokoli.
Moc mě to mrzí.
- Takže… - Chceš šampaňské, bejby?
- Jo. - Tak jdeme.
100 DNÍ
- Dostala jsem nápad. - Jo?
- Zazpíval bys na naší svatbě? - To si piš! Samozřejmě.
ZPĚVÁK/HEREC
Pokud budeme mít svatbu. Nevím, kdy to bude. Ještě nejsme manželé.
- Jo. - Ale máme dvě děti.
- Nepospíchejte. - Přesně tak. O tom přesně mluvím.
Čas se krátí. Jsem holka. Zestárnu.
Jo, takže… Jo. Nebudeme pospíchat. Jo.
- Pojď pro miminko. - Jo, pojďme. Hned budeme zpátky.
- Jevone! - Tady je moje miminko, Jevon.
Jevone, tady máš svůj dort.
Hodně štěstí, zdraví!
Cherie si letos prošla spoustou věcí. Umřela jí matka. Je to pro ni fakt těžké.
Vidět jí, jak je na tom lépe, je úžasný.
Je to skvělý člověk a kamarádka. Zaslouží si být šťastná.
Hodně štěstí, zdraví!
- Díky, Harry. - Jo! Jevone.
- Jsi její odborník na šperky, správně? - Ano.
Jak hodnotíš šperky všech u tohoto stolu?
Všem dej palec nahoru, nebo palec dolů.
Je tu…
- Jeden falešný šperk. - Falešný?
Jo, nejspíš.
První, druhá.
- První ne. - První, druhá.
Poznáš to?
- Potřebuju spoustu vína. - Jsou těžké?
Hodně karátů!
LÁSKA
Mimochodem, myslím, že jste vy dva…
udělali tu nejúžasnější věc, když jste strávili čas hledáním otce Kim.
Děkujeme.
- Dneska jsem viděl milejší Kim. - Jo. Promluv si s ní. Nevím.
Co myslíš?
Promluv si s Kim.
- Kim! - Kdo mě volá?
- Co? - Pojď sem, Kim.
- Dneska ne, ďáble. Ne. - Kim!
- Dneska ne, Satane! - Kim!
Neviděla jsem Annu od té věci s pumpou na penis.
- Co to děláš, Kim? - Kim tady není!
Přišlo mi lepší, abychom se nevídaly. Kdo má chuť se znovu nechat poučovat?
- Neměla bys lidem prolézat domy. - Já to nebyla.
- Neobviňuj ho. - Neobviňuju!
Jsem dospělá ženská. Nepotřebuju, aby mi jiná ženská říkala, jak mám žít.
To je vše.
Čau.
- Přijmi mou soustrast. - Děkuju ti.
Vím, jaké to je, ztratit rodiče.
Oficiálně se ti omlouvám za to, že jsem vlezla k tobě domů a nerespektovala tě.
- Z hloubi srdce se ti omlouvám. - Díky.
Jsem typ člověka, který má okolo sebe vystavené zdi.
Když mi někdo ublíží, druhou šanci už nejspíš nedostane.
Ale novinka o mém otci mi rozhodně otevřela oči.
Každý den na sobě pracuju, abych byla lepším člověkem a zlepšila své vztahy
s lidmi, které mám ráda. Nedovedu si představit život bez lásky. Byl by smutný.
Děkuju.
Díkybohu, že ty šaty nejsou tak dlouhé jako… Opačně.
Co? Máme stát tam?
Probůh.
- Neřekla jsi mi, že budeme mít proslov. - Budu ho mít jenom já.
- Oukej. - Nemusíš říkat vůbec nic. Možná na konci.
Ahoj, všichni. Chci vám poděkovat, že jste dnes dorazili.
Jsem tak vděčná za…
letošní rok, i když byl pro mě náročný. Neměla bych plakat.
Dnešní oslava je důležitá, Přejeme si, aby se Jevon dožil 100 let.
Jessey, vybudovali jsme spolu úžasnou rodinu.
A strašně moc tě miluju.
- To mě přivádí k téhle otázce. - Vezmeš si…
Jessey Lee, budeš mě bezpodmínečně navždy milovat?
Panebože!
- Budeš mě navždy milovat? - Samozřejmě.
A…
- Co? - A vezmeš si mě?
Mám krabičku.
- Na kolena! - Musíš si kleknout!
- Až budeš připravený. - Bože můj! Jo!
- No teda… Páni. - Nemůžu dýchat.
Tomu říkám překvapení.
Dívám se Jesseyho tvář a vidím,
že se mu ze rtů vytratil úsměv.
A říkám si: „Šmankote. Prosím, neodmítni ji. Protože tě jinak zabiju.“
Možná jsi… Možná jsi první chlap na světě, kterého holka požádala o ruku.
Nevím, jestli jsem první, ale rozhodně jsem ten nejšťastnější.
Jo!
A… nemůžu se dočkat, až s tebou strávím zbytek svého života.
Zasloužíš si to, co každá holka, a ještě mnohem víc.
- Děkuju. - A když to dokážu splnit…
To je to nejlepší, co v životě můžu dokázat.
Děkuju.
Dobře.
- To bylo „ano?“ - Jo, samozřejmě to bylo „ano“!
Řekni: „Ano!“
- Polib ji! - Polibek!
Oslavte to!
Tak jo.
- Jo! - Jo!
Propánajána!
Pohled na Cherie mě inspiruje
k tomu, abych kašlal na tradice a zkrátka žil svůj život.
Florente, máš iMessage?
Oukej.
To dítě ve mně nechce zklamat rodiče.
Ale možná je na čase začít s někým nový vztah. Neomlouvat se za svůj život.
- Svobodný a fakt k mání. - Dík.
Tak žádný zklamání.
Kevine!
- Musím s tebou mluvit. - Jo.
- Kevine! - Nech mi ho na chvíli!
Kane pořád potřebuje Kevina. A Kevin Kanea.
- Poslouchej. - Copak?
Copak?
- Proč nemůžeme nikdy být vážní? - Já nevím.
- Podívej se na mě vážně! - Snažím se, ale nutíš mě se usmívat.
Tohle je tak divný. Fajn. Poslouchej, jenom jsem ti…
chtěla moc poděkovat za…
Není vůbec zač.
Promiň. Moc mě mrzí, že si tě vždycky dobírám.
A myslím, že jsi skvělý člověk.
- Jo? - A myslím, že máme skvělou…
Jak bys tohle nazval?
- Chemii? - Chemii?
- Vidíš… - Vypadáš, jako že mě chceš políbit.
- Já myslím, že je to opačně! - Je to divný!
- Kevine! - Nevím, možná.
- Jsi ze mě udělaná. Chápu. To nic. - Kevine!
- Na zdraví! - Bože můj.
Tak kdy bude svatba? Můžu přijít?
- Jsme pozvaní? - Jsme pozvaní?
Je velmi lichotivé, že mě Cherie požádala o ruku,
ale vím, že takhle si žádost o ruku nikdy nepředstavovala.
Teď vím, že jí budu muset dát svatbu jako z pohádky, kterou si zaslouží.
Cherie, to jsem od tebe nečekal. Jako vůbec. Ty mlčenlivý jsou šílený.
Když jsem našel tuhle partu: „Tohle je domov.“
Pojď sem. Všichni…
Pořád si přijdu jako ryba na suchu.
Ale mám pocit, že mě přijali takového, jaký jsem.
Mám na sobě korunku, protože mi kamarádi pořád říkají, že se mám rozmazlovat.
Anno, to jí dáváš další diamanty?
- Poklady. - Dost.
- Našla poklady. - Dost.
- Jadore! - Je rozkošná!
Ale v porovnání s Christininou je to korunka z lítosti.
Mám tvrdší zevnějšek, musela jsem se obrnit, abych v životě něco dokázala.
Ale to už je minulost. Budu se ze všech sil snažit, abych byla
co nejláskyplnější a nejsmířlivější, jak dokážu. Když nebudu s Annou.
- To nebylo zlý. - Ta je dobrá.
Během letošního roku jsem zkoušela nové věci.
Jo!
Plácnem si! Jo!
Nové zážitky, poznávala jsem nové lidi.
A byla to vážně zábava.
Pamatujte si. Není to zkouška šatů. Musíte svůj život žít naplno.
- Jsem na tebe tak pyšný. Plácnem si. - Plácnem si!
Být kamarádem není jen o tom se vídat. Ale i o tom udělat pro ně krok navíc.
Nikdy jsem neznal pravý význam přátelství.
Je to ta nejuspokojivější věc. Být součástí něčeho tak výjimečného.
- Ne! - Jo!
Proboha.
Mám trochu cáknutý kámoše, ale myslí to dobře.
Kevine!
Sem, Baby G.
Když nemůžeš bejt bohatej, měj aspoň bohatý kamarády.
- Dobrou noc. - Odcházíš?
Jo.
- Tak jo. - Mám vás ráda.
- Odcházíme? - Díky za pozvání.
- Moc díky. - Brzy ahoj.
Jsem šťastná, když vidím, jak se Jessey a Cherie milují a že jsou zasnoubení.
O tom je láska. A díky tomu si uvědomuju, jak těžké je najít někoho,
s kým chceš strávit zbytek života.
Ahoj.
Překlad titulků: Jakub Doležal