SERIÁL NETFLIX
NOVÁ VILA ANNY SHAYOVÉ
Mario, zapři to.
Když to pustíš, je po mně.
ANNINA PŘÍTELKYNĚ
Proboha, zvonek…
Je otevřeno. Otevřete.
Anno? Ahoj, kluci.
Copak to děláš?
Pracuju.
Vypadá to tu skvěle, Anno.
Starý dům byl krásný, ale tenhle je fakt…
krásný.
- Jo. - Díky.
- Pojď. - Co chceš dělat?
Věšíme tyhle věci. Jsou…
Výborně, Kevine.
To jsem udělal já?
- Moc se omlouvám. - To nic.
Proboha.
- To je pravý křišťál? Sakra. - Ano. Koupíme nový.
Proboha!
Všechen ten rozbitý křišťál na zemi.
Bylo mi hrozně.
Musel to být křišťál za tisíce dolarů. Jen tak…
Musí to být…
Proboha.
Víc škodím než pomáhám.
Ne, na to nesahej.
Určitě?
- Ano. - Kurva!
- Proč jsi to udělal? - Nevím. Všechno pořád padá.
Pokud máte lustr nebo cokoliv křehkého,
radši od toho držte Kevina co nejdál.
Přežilo něco?
- Ano. Hurá! - Něco mám!
- Co teď? - Teď…
Pane jo.
Hněte sebou. Potřebujete pohyb.
Nejsou při těle.
Pojď.
- Už jsi byla v tom bazénu? - Ne.
Apollo, hop!
- Arrowe. - Dřív skákali.
Teď zlenivěli.
Sakra. Je studená?
Děsně studená!
Kup si ohřívání!
Proč jsi tenhle dům koupila?
Ani nevím.
- Líbila se mi příjezdová cesta. - Jo.
Jde k tobě.
- Ano. - Kolik ložnic?
Pět.
Ze všech máš šatník?
Nahoře vlastně ano.
Tvůj večírek jsem si moc užil.
Vážně, proč? Jen vtipkuju.
Byly tam lanýže.
Chipsy s lanýži byly úžasné. Snědli jsme celý tác.
- Byla tam Christine, ale odešla dřív. - Ano.
Jo.
- Tentokrát nebyl zasedací pořádek. - To naschvál.
Aby nikdo nemohl remcat.
Mám kulaté stolky jako král Artuš.
Jo.
A tys seděla u druhého? To bylo tvoje rozsazení.
Pojď sem.
Dej ho sem!
Když jsi přicházela, musel jsem prostě něco říct.
Chtěl jsem to probrat se Cherie.
Leah řekla nám, celé partě,
že Jessey má druhou rodinu.
A pak jsme zjistili, že Jesseyho znala, ještě když byl ženatý.
Snažím se Cherie oslovit.
Chtěl jsem si jen promluvit, ale pořád mlčí.
Ignoruje nás a podle mě proto, že si uvědomuje,
že o Jesseym a Crystal víme.
Snaha zachovat si tvář je v asijské kultuře hodně silná.
Proč to řešíš?
Ať je prostě upřímná. Mně je to fuk, nikoho nesoudím.
Zkoušel jsem ji oslovit,
ale nechtěla.
Nereaguje.
Zjevně si myslí, že jsem se nepatřičně zachoval já, nebo to jen nechce probírat.
Nepleť se do toho. To ses pořád ještě nepoučil?
Na něco se tě zeptám. Je tvoje rodina v pořádku?
V Singapuru se odehrává nějaké drama.
Ale s mojí rodinou to nijak nesouvisí.
Drby považuju za naprosto otřesnou věc.
Kaneova rodina má vlastní problémy.
Táta je v pohodě. Rodinný podnik jsme opustili před 20 lety.
Vzpomínám si. Říkals, že táta a strýček?
Odešli jsme už dávno.
Takže vážně upřímně
netuším, co si o sobě myslí,
že může pomlouvat jiné.
S mojí rodinou to vůbec nesouvisí.
- Vše v pořádku? - V pohodě.
- Žádné odsuzování? - Ne.
- Dobře. - Táta mi nic neřekl. Jo, táta.
Jsme v pohodě, takže…
Proto mi to přijde zvláštní.
Poprvé v životě sleduju soudní řízení a podobně.
Každá rodina si v životě prochází různými věcmi.
A tahle kauza s námi nijak nesouvisí.
Je to ale těžké, protože…
Trápí mě, co se děje, ale nic s tím nenadělám.
Upřímně o tom už nechci mluvit
a prostě
chci tu kapitolu uzavřít a nechat být.
Proto je důležité, abys nechal Cherie být.
Nemáš drbů po krk?
Nejsou to drby, když to vychází z faktů.
Vykládáš to mně.
Nepřijde mi vůbec správné
mluvit o problémech, co se někomu staly.
Když mluvíš o cizích lidech,
měl by ses pořádně zamyslet,
jak to dopadne na ně,
na jejich životy,
na jejich rodiny.
Lidé mají pro své chování nějaký důvod.
Ty je nemáš co soudit.
- Vžij se do její situace. - Je to hrůza.
Vzhledem k tomu, jak dlouho jsme přátelé,
v téhle chvíli nevím, jestli to dokážeme urovnat.
Chci, aby Cherie věděla,
že si nemyslím, že chce někomu ublížit.
Tak jí dopřeju trochu prostoru
a až bude připravená, rád si s ní promluvím.
Co skočit pro jídlo? Nakupování je větší zábava.
Je fajn.
Je zábavnější než tohle.
Váš vůz je tu!
Co můj kufr?
Jasně. Vyskočím ven. Žádný strach.
- Kam jedeme? - Do Solvangu.
Na výlety obvykle nejezdím.
- Nikdy? - Vůbec.
- Je to pro tebe velká věc. - Obrovská.
- Jsem rád, že se mnou jedeš. - Jo, koukej to ocenit.
- Jo, oceňuju to. - Kim na výlety vůbec nejezdí.
Co mě na tomhle výletu s Kevinem čeká?
Výlety nesnáším.
Jsem z toho nervózní, protože tolik času nikdy s nikým netrávím.
Jediný, koho dokážu celé dlouhé hodiny snášet, je moje kočka.
- Umíš řídit? - Jo.
Můžu ti důvěřovat?
Jasně. Dřív jsem jezdil s manuálem.
Mám v řízení důvěřovat člověku, co jezdí každý den na skateboardu?
Mám to auto půjčené.
Má pojištění, jsi v bezpečí.
Fajn.
Připravená?
- Připravená. - Tak jo.
Chodilas už s Korejcem?
Byl mnohem tišší než já.
Jsi dost hlučná.
Já a hlučná?
- Ale nijak hrozně. - Fajn.
Na takovémhle rande jsem poprvé.
Myslím, že odjet s Kim na výlet z LA
nás určitě sblíží.
Taková dálka.
Nebo nás to rozeštve.
Tohle mám speciálně pro tebe, když si vyjíždíme poprvé.
Máš pro mě dobroty?
- Mám. - Vážně?
- Dobroty! - Páni!
- Tenhle popcorn je dobrý. - To je něco.
- Děkuju. - Nemáš zač.
- Dáš si? - Ty jíš už teď? Je to na později.
- Jenom… - Ty už jíš?
Musím řídit.
Já myslela, že jsou pro mě.
- Ne pro tebe. - Ale jo, jsou pro nás.
Když už jíš, najím se taky. Co je?
Tlusťoši jsme tady dva.
Já jsem větší.
To bylo legrační.
- Dobrý den. - Kelly!
- Ráda vás vidím. - Moc ráda vás vidím.
Na naše setkání jsem se těšila.
Já taky.
Co je nového?
Přijde mi, že spousta.
Víte, že jsme s Drewem nadobro skončili.
- Jo. - Ale pořád je to těžké.
Vím ale na tisíc procent, že je konec.
Teď už není cesty zpět.
- Jsem na vás hrdá… - Děkuju.
…že jste si stanovila pevnou hranici.
Rozhodně to trvalo hodně dlouho.
Jistě ale pociťujete hlubokou ztrátu.
Mám za sebou řadu osamělých, proplakaných nocí.
Hodně jsem truchlila.
Ne jen kvůli němu nebo našemu vztahu, ale i kvůli sobě.
Kvůli ztracenému času.
Zůstávala jsem s ním tak dlouho v naději, že dokáže být…
takový, jaký prý chce být.
A abychom…
se vzali a měli děti.
To bylo další zklamání.
Je to velké zklamání.
Musím samozřejmě začít zase od nuly. Je to…
Hlas v hlavě mi říká, že je mi 35.
Potřebuju, měla bych…
Už jsem měla být vdaná, mít děti.
Když jsme spolu začali chodit,
když mi říkal, jak spolu budeme žít, budeme mít rodinu…
Nemyslela jsem, že to bude…
Jsem hrozně zklamaná. Bojím se znovu začínat.
Je to děsivé.
Když jsem byla mladší, táta zvolil to nejjednodušší řešení.
Říkala jsem si, že prostě odešel, protože odešel.
Nevyčítala jsem mu to.
Až nedávno jsem o tom přemýšlela a došlo mi, že byl slaboch.
Nechtěl být v USA a trpět s námi
a budovat s rodinou nový život.
Chtěl se místo toho vrátit do Číny a žít si v pohodlí.
A tak od dítěte a manželky odešel.
To, co jste právě řekla,
je opravdu hluboké.
Jo.
Je to pravá podstata toho, o čem se tu bavíme.
To je vaše životní lekce,
přestat dělat výmluvy.
Je pravda, že celý život ostatní omlouvám.
Máte zlomenou minulost, zlomený vztah,
nicméně sama zlomená nejste.
Teď se učíte být sama k sobě upřímná.
Když to totiž nedokážete
a budete dál hledat výmluvy pro muže ve vašem životě,
bude se to opakovat.
Proto byste měla být v citech a ve vlastním těle jistější,
abyste ty chyby neopakovala.
Jo.
Když to nedokážete cítit, nedokážete se změnit.
Dřív jsem se vždy chtěla nechávat vztahy definovat.
Teď chci dělat věci jinak.
Místo investování veškeré své energie
a času a emocí do pomoci někomu jinému
musím pomáhat sama sobě a hledět dovnitř na vlastní problémy,
Snažit se být lepší verzí sebe sama.
Pokud máte silné city, dejte jim průchod.
I kdybyste si měla zapálit vlasy
a s řevem pobíhat kolem bloku.
Dávejte citům průchod.
Teď už to vnímám mnohem jasněji
a jsem si jistá, že s takovým typem člověka už být nechci.
Nechci se vrátit do vztahu,
respektive do podobného vztahu.
VÍTÁ VÁS SOLVANG
To se mi líbí.
Páni.
Ne! Narazíš do…
- Stojíme? - Jo.
Fajn. Zvládneš to.
To byla dálka.
Já vím.
Je to tady krásné.
Je to hezké.
Díky. Je to tady moc fajn.
Moje první rande obvykle vypadá úplně jinak.
Do tohohle vkládám ohromné úsilí
a na závěr neočekávám byť jen polibek.
Ale byl by fajn.
Nejdřív půjdeme do tvého pokoje.
Kdybys něco potřebovala, jsem hned vedle. Ať je ti líp.
- Měj se. - Měj se.
Nechte vzkaz pro 323…
Kane, pomoc.
Zdarec!
Zrovna jsme s Kim dorazili.
Do Solvangu? Co jste dělali v autě?
Je to dlouhá cesta.
Asi hodinu prospala.
Nebylo jí moc dobře.
Říkala, že je to náš první výlet. To je…
Aspoň je fajn, že dělá to, co ty.
Jo, to jo.
Asi vyrazíme do města, zajdeme na večeři.
- Kane? - Nechte vzkaz…
Bože můj.
Co se děje? Proč mi volá? Nechápu to.
Volá ti taky? Udělej z toho konferenční hovor.
Ne, to neudělám. Na to si jí moc vážím.
- Můžu ti zavolat později? - Čau.
- Kane! - Moment.
Slyšíš mě?
- Jo. - Kde jsi?
V autě. Zrovna mi volal Kevin. Proč mi nezavoláte společně?
On ti volá taky?
Volal mi přes FaceTime.
Odvezl mě někam do divočiny. Jestli se mi něco stane, nevím…
Co tím myslíš?
Co já vím. Přijde mi, že jsme někde v divočině.
Řekla jsem mu: „Mohls mě vzít kamkoliv,
tak proč jsme uprostřed ničeho?“
Jasně, mám…? Jak to tam vypadá?
To město mi přijde fajn. Ukazoval mi fotky, ale co já vím.
Je hezké, neříkám, že ne, ale… Nevím.
Tak nervózní bych být neměla, ale na rande jsem nebyla už dlouho
a pokazit se může leccos,
když jste s někým nikdy nebyli
a najednou s ním jste 24 hodin.
Hned jsem myslela na nejhorší. To není dobré.
Chápu tě, dej tomu čas
a kdyby ses necítila dobře, zavolej mi.
Vždycky ti přece můžeme poslat vrtulník nebo vlak, takže…
Přijde mi skvělé, že spolu Kevin a Kim jedou do Solvangu.
Mám pocit, že Kim dojde, že by měli zůstat jen kamarádi,
protože on podle mě zatím není připravený se usadit.
Kevin je v podstatě děvkař.
Jasně.
DŮM KELLY MI LIOVÉ POBLÍŽ HANCOCK PARK
Ahoj!
- Ahoj. - Jak se máš?
- Moc se na to těším. - Netušíš, jak se těším já.
Ani jsem natěšením nespala.
Vážně? To jsem ráda, protože já taky ne.
- Páni. Posaď se. - Jo.
- Nádhera. - Díky.
Chystáme se rekonstruovat, takže to tady rozmlátíme.
- Dobře. - Příště to nepoznáš.
- Fajn. - Netuším, co mám čekat.
Tuhle jsem byla u svojí terapeutky.
Říkala, že musím zapracovat
na sebedůvěře a přijmout svoje tělo a vnímat ho.
Já na to: „Co to vůbec znamená?“
Říkala, že mi pomoc prospěje.
Proto jsi tady ty. Těším se, ale mám trochu strach.
Nejdřív ti povím, co dělám,
a to snad aspoň zčásti uvolní
tvoje napětí nebo nervozitu.
Dobře.
Moje práce obnáší…
Zní to divně, ale jsem koučka pro sexuální sebedůvěru a osobní sílu.
V podstatě přivádím lidi na jejich ženskou,
- sexuální dráhu. - Dobře.
- Ale základem je tvoje osobní síla. - Dobře.
Teď chci slyšet, jak se na svoji sexualitu díváš.
Co chceš zlepšit?
V první řadě jsem si neužila už celou věčnost.
Do toho počítáš i sólo?
Ale ne, to… To se počítá?
- Asi jo. - Můj vibrátor maká přesčas.
Fajn, její… To je dobře.
Naštěstí nemusím ty přesčasy platit.
Když jsi v kuchyni,
na gauči, na stole.
Při luxování.
Zas tolik ne, ale jinak jo.
Ne, to beru za samozřejmost.
Vibrátor by měl mít každý.
Měla by ho mít každá žena.
Pro začátek se přiblížíme zemi.
Půjdeme si doslova opalovat zadky.
- Už jsi o tom slyšela? - Nikdy.
Říká se tomu opalování hráze.
Je to tibetská východní starodávná praxe.
Cílem je nasměrovat pránu,
energii ze slunce, aby nám usměrnila sexualitu, dodala sílu.
Dobrá.
Tak se teď převleč do něčeho,
aby sis mohla sundat kalhoty a nebyla úplně nahá.
Dobře.
Nevím, jestli dr. Bethany měla na mysli přímo tohle,
ale letošek je pro mě rokem slova ano, tak proč ne?
Neublíží to.
- Připravená? - Co to bude?
Teď si svlečeme kalhoty.
- I spodní prádlo? - Vystavíme zadky slunci!
Nevlezou nám do zadku brouci?
To asi ne.
- Dobře. - Udělám to taky, ať jsme divné společně.
Fajn, tak jo.
- Co teď? - Vedeš si skvěle. Dobře.
Položíme se a udělej si pohodlí.
Polož chodidla na zem, ohni kolena.
Můžeš se takhle vystavit slunci,
ať ti opaluje ženství.
Opaluju si pochvu!
- Jaké to je? - Dělám to v životě poprvé.
- Asi i naposledy, ale fajn. - Střelené, co?
Zvedneme takhle nohy.
Do pozice šťastného dítěte směrem k nebi.
- Není to takhle? - Ano.
Cítíš, jak ti slunce
dobíjí energii v těle a působí skvěle?
- Cítím teplo. Je to dobíjení? - Ano, je.
Rozhodně je to památná zkušenost.
- Jo. - Víc, než jsem si představovala.
- Teď přejdeme k zrcadlu. - Dobře.
Teď si se mnou zakřič pár afirmací, ano?
Opakuj po mně.
Připravená? Nádech.
Výdech.
Jsem sexy.
A můj hlas je důležitý.
Dobře.
Jsem důstojná.
Jsem krásná.
Mé tělo je plné síly.
Ano.
Teď si to společně zakřičíme z plných plic.
- Připravená? - Co bylo první?
Věřím si.
A skutečně si představuj,
jak ti ta slova jdou z dělohy, z pochvy.
- Z tvého ženského středu, ano? - Dobře.
Raz,
dva, tři.
- Věřím si! - Věřím si!
Dobře, znovu. Totéž.
- Věřím si! - Věřím si!
- Jíš ústřice? - Ano.
Vážně?
- Je to moc nóbl? - Pro tebe jo.
- Vážně? - To byl vtip.
Pojď.
Díky za pozvání, je tady moc hezky.
S tím vším chutná dobře.
- Jen klid! Jsi v pořádku? - Promiň.
Chci všechno sníst, než mi to odnesou.
Jít s Kevinem do restaurace je občas legrační.
Jako by celý den hladověl nebo co.
Neví, že si můžeme přiobjednat?
Je to roztomilé a smutné současně.
- Nechci nijak předbíhat… - Co?
…ale co
od vztahu očekáváš?
Nová Kim hledá upřímnost.
- Jo? - Jo, můžeš mít úspěch,
ale co z toho, když nejsi věrný a upřímný?
A ať je vtipný, má smysl pro humor.
Jasně, jo.
Musí být fešák.
Vidím to podobně.
Chci někoho vyrovnaného,
rozumného, zásadového…
- Na vzhledu ti nezáleží? - Samozřejmě je důležitý.
Ty jsi samozřejmě krásná.
To není to první, čím jsi mě zaujala.
Tak čím?
- To ten smích. - Co? Můj smích?
- Jo. - Co je s ním?
Líbí se mi.
A hned při našem seznámení
jsem se s tebou rovnou začal jen kamarádit.
Nepřišlo mi, že by někdo jako ty měl zájem o někoho jako já.
Vážně?
Chlapi, se kterými jsi chodila…
Žebříček by byl bla, bla, bla a pak dole Kevin.
Moje ex byla taky Vietnamka.
Jasně.
Pak ale řekla, že jsem pod její úroveň.
Myslíš, že tě to zasáhlo?
Chci být pro druhého opora.
Nechci pro něj být přítěž.
Občas je postavení vedlejší.
Ne všem ženám na něm záleží.
Hlavní je tvoje vystupování.
Musíš si připomínat, že všichni žijeme různě.
Jo.
Odjakživa mi přijde, že Kevin umí skvěle komunikovat.
My dva se spolu nikdy nenudíme.
Rozhodně to mezi námi jiskří.
Smějeme se, bavíme se.
To se mi na tom, co máme, líbí.
Oceňuju,
že ses otevřel.
Tuhle tvoji druhou stránku jsem neznala.
Říkalas, že chceš upřímnost, ne?
Rozhodně.
Odteď k tobě chci být naprosto upřímný.
Mám další stránku, o které bys asi měla vědět.
Jde o to,
že abstinuju
a jsem v programu 12 kroků.
V AA?
Jo, AA.
Páni.
Každý den chodím na schůzky,
mám sponzora.
Jo.
To je naopak inspirující,
to, že se snažíš,
že vynakládáš úsilí,
tomu fandím.
Na rande říkám dívkám o své abstinenci často.
Pokaždé je to stejně těžké.
To, že na to Kim reagovala
s obdivem,
mi udělalo velkou radost, protože mi to potvrdilo,
že jsem se v Kim nemýlil.
Je opravdová.
Beru to jako jasný důkaz toho, že tohle je něco víc.
Chci, abys věděla, že to chci brát vážněji.
Upřímně.
Rád bych… Prostě to řeknu.
Co bys řekla…
Můžeš mi říct…
Co můžu udělat, abych ti poskytl větší záruky,
že to beru naprosto vážně?
Ukaž mi telefon.
Co chceš vidět?
- Sociálky. - Nemám ho tady.
- Kde ho máš? - V autě.
Nechal jsem ho v autě.
To je náhoda, že ho máš v autě.
Myslím to vážně, ukázal bych ti ho.
- Vážně bys to udělal? - Jo.
Když s někým jsem, zavírám všechny dveře.
I zadní vrátka?
To neslibuju, ta mám rád.
REZIDENCE CHIUOVÝCH
Díky, že jste přišel. Jste Japonec?
Ano.
Umíte japonsky?
Já ne. Je mi líto.
Už jdu.
Můžu si vzít ty květiny?
- Jsou z Provence. - Vážně?
Trhají je v Provence. Tahle má symbolický význam.
- Říká se jí papežská květina. - Páni.
Jsem moc vděčný, že ses mi svěřila ohledně svojí mámy,
a tady máš maličkost, aby ti ji připomínala, tak…
Páni, jsi moc hodný.
Pane jo.
Ty iniciály můžeš změnit.
Ptal jsem se dr. Chiu, jaké měla iniciály.
Můžeš je mít na očích a budou s tebou navždy.
- Jsi moc hodný. - Pravé diamanty.
Jsi moc hodný.
Máma mi před rokem umřela.
Kéž bych s ní mohla strávit jedinou další sekundu, jedinou milisekundu.
Všechny šaty, všechny boty, všechny šperky, všechna auta,
za mámu bych dala všechno.
Myslím na to každičký den.
Když jsem byla malá, naši měli vždy hodně práce.
Asi jediný čas, který jsem mohla trávit s mámou,
bylo, když vyráběla moči.
Kane se projevil jako dobrý přítel
a pomohl mi v těžkých chvílích.
Těším se, že s ním strávím nějaký čas.
Moči jsou vlastně sezónní.
O zvláštních příležitostech.
Ty, které se jedí na Nový rok, mají držet bohatství.
Takže čím větší moči, tím víc bohatství? Nebo je to…?
- Na velikosti nezáleží. - Občas jo.
Vyrobte jeden, my taky, a pak je posoudíte.
Dobře.
- Bude to soutěž. - Cože?
Můžeme?
Zlato.
Cože?
- Jasně. - Kdes vzal zlato?
Odkud jsi ho vytáhl?
Mám nápad.
Jen počkej.
Můj moči bude překrásný.
Hele, Christine. Vypadá úplně jako pytlík.
Kane.
- Sněz ho. Naučím tě trik. - Kazíš japonskou…
Je to umělecké dílo, počkej.
Pojmenuju ho.
- Ne, to je… - Už jsi hotová?
- Je to moderní verze. - Ne!
- A teď… - Páni, to nemůžu překonat.
Tak co, šéfkuchaři, můžeme?
Tohle je moči vyrobený z lásky,
soucitu…
Soucitu?
Má sto chutí utéct.
Říkal jste, že moči jsou symbol
bohatství a blahobytu.
Vyhrálas.
Tak vám představuju
nejvyšperkovanější moči na světě!
Tohle vyhráváš.
- Dobře. - Vezmu si ho domů.
Ahoj.
To jsou moje kamarádky Athena a June.
Vzala jsem je s sebou.
Tohle je první pohled.
Použijeme digitál jako obvykle.
Jo.
Yoshi je fotograf, kterého znám z loňska.
Mám ho ráda, protože je hrozně vlídný a vtipný,
a skvěle si rozumíme při spolupráci na nápadech
a vymýšlení cool věcí, což je skvělé.
Úlet, drž to.
Výš, to je ono.
Tohle je parádní.
Ještě pár.
A… super.
Převleču se. Anna měla přijít, ale vždycky chodí pozdě.
Ahoj.
Anno, už jsi tady.
Ano, včas.
Ahoj! Ráda tě vidím. Je to tak…
- Ahoj, jak se máš? - Krásně voníš. Ráda tě vidím.
Nápodobně.
To je můj oblíbený fotograf Yoshi.
- Těší mě. - Těší mě.
- Yoshi je japonské jméno. - Jo.
- Poloviční? - Napůl Japonec.
- Umíš japonsky? - Trošku.
Takže trochu.
Já ne.
Ty přece nejsi Japonka.
- No jo. Umím jen… - My ano.
- Trochu. - Napůl.
To my všichni.
Chceš pár fotek?
- Ne, budu sledovat tebe. - Chceš sledovat mě?
Já už se fotila. Převleču se, v tomhle už jsem jich nafotila dost.
S Jaime je zábava.
Máme toho hodně společného.
Na rozdíl od pár našich známých
o drby nestojím
a Jaime taky ne.
Tyhle blbosti jdou mimo ni.
Je to osvěžující.
Padá mi to z… Fajn.
Jaime, proč to děláš?
Kvůli obsahu.
- Jakému obsahu? - Nevím.
Třeba na Instagram.
- Instagram? - Jo.
- Jak? - Musím tě to naučit.
Vím jak…
- Musíš… - Na tohle jsem moc stará.
- Na Instagram ne. - Ano.
Má ho i můj táta.
Jsem starší než on.
Podle mě bys ho měla zkusit.
Máš mladistvou, radostnou energii. To mají lidi rádi.
To vypadá parádně.
Že jo?
Udělat pár fotek v tomhle, ať to…
Dobře.
- Jo. - Tohle je super.
Je to super.
Moje rodina je dost seriózní
a všichni se jen starají o svoje.
Jsem proto moc ráda, že jsem se spřátelila s Annou,
kterou baví podnikat se mnou bláznivá a spontánní dobrodružství.
Je jako moje máma v LA a zábavnější verze mojí vlastní mámy.
Takhle.
Ano.
Páni.
Tak jo.
Tohle je parádní.
Perfektní.
Mrkni na to.
Bude to fajn instagramový příběh.
Jo, příběh.
- Nauč jí to. - Dobře.
Když to chceš dát na Instagram, otevři appku,
klikni na „Příspěvek“,
pak zvol „vybrat několik“.
Teď klepni na tohle.
Dobře. Klikni na „Další“.
Teď musíš vymyslet popisek.
Mně vůbec nejdou, tak tam dávám jen emoji.
Nebuď jako Christine nebo Kane, kteří píšou hrozně dlouhé
s hlubokými citáty, protože ty stejně nikdo nečte.
Bude to první, co lidé uvidí.
Co zelené emoji mimozemšťanů?
Jo, nebo pár různých zelených emoji.
Třeba avokádo.
Šla by tam žába.
Jo.
Žába. A ještě je tady brokolice.
Klikneš na „Sdílet“ a zveřejní se to.
- Můžeme? - Tady?
- Jo. Můžeme? - Můžeme?
- Teď. - Stiskni to.
Jejda. Ne, stiskni…
Nechce to…
Jejda.
Nechápu to.
Dobře, už to je.
- Hurá! - Jo, máme to!
251 lajků.
To mě poser.
Jo, super, co?
Je to ohromná zábava.
Jo, je.
Jaime je podle mě fakt úžasná.
Je geniální, kreativní,
vtipná.
Kdykoliv ji vidím, občas mi připomíná,
co jsem vyváděla já.
Odemyká se.
Možná musíš…
Málem jsem… Páni!
Dělí nás pár desetiletí…
Ty jo!
…ale nepřijde nám to tak.
- Pane jo! - Fajn, mám to.
- Nehýbej se. - Vždyť ne.
Vrátí se?
Valím jako Muhammad Ali.
Tady je Kim Leeová.
Je děsná zima.
To je zábava.
Jo.
Tohle dělám v životě poprvé.
Úplně? Je tvoje první? Máš dnes spoustu „poprvé“.
Ve všem jsi mi dneska vzal věneček.
Nezapomenutelné.
Má se takhle roztékat?
Nesmíš ho držet tak nízko.
Počkej, máme tady nouzový grahamový keks.
- Připravená? - Vypadá jako vytahaný koule.
Kam na takový koule chodíš?
Moje náklonnost ke Kim je rozhodně mnohem víc než jen fyzická.
Abych pravdu řekl, i když je kočka,
nikdy mě až tak fyzicky nepřitahovala.
Když spolu poznáváme nové věci,
kouzelně se sbližujeme.
Jo?
Dobrota.
Měl jsem zarezervovat dvě noci.
Škoda, že zítra zase odjíždíme.
Jo.
To jo.
Kolem svých třetích narozenin jsem přišel do USA.
To si pamatuješ?
Jo, byl jsem v tátově náručí,
poprvé doma, a byl jsem vystrašený.
Říkal sis: „Co je to za lidi?“
Tohle ani ne, spíš…
- Co tě čeká? - Jo.
„Co se mnou bude teď?“
A krátce nato, asi měsíc potom, se mámě narodil brácha.
- Ty jo. - Jo, a je běloch.
Je vlastní.
V životě mi neřekl: „Seš adoptovanej.“
To je dobře, bere tě jako bráchu.
Děkuju.
Můžeš přestat jíst?
Ještě máš něco u pusy.
Tady.
Máš dlouhý jazyk.
Kristepane.
- Dnešek byl fakt bezva. - Jo.
Tohle jsem upřímně nečekala.
- Vzal bych tě domů. - Kdybych řekla: „Nudím se, odvez mě“?
- Jo, kdybys… - Tak v tom případě chci teď.
Ne, to byl vtip. Ne.
Jo, rozhodně jsi mě dneska překvapil.
Ty mě asi taky.
Nejsi jen…
Neberu tě jen jako kurevníka.
- Tak jsi mě brala předtím? - Jo.
Fakt?
Jo, ale nenapadlo mě…
Jo.
Překlad titulků: Ondřej Kavka