SERIÁL NETFLIX
Bože můj.
Víš co? Takhle to být nemusí. To snad víš, ne?
Jsme kamarádi. Takhle to nejde. To není dobrý začátek.
To nebyl, když jsi mi začala nedůvěřovat,
hnala mě na detektor lži, prošel jsem.
To je jen dobře.
Detektor lži že je dobrý?
Přežils to. Máš za sebou horší věci.
- Prošel jsem. - Měl by ses cítit… Přesně.
- Zato ty ne. - Jasně.
Srovnám se s tím. To ty nemusíš. Ty můžeš mít klidné spaní.
- Nechápu, proč o mě nestojíš. - To jsem neřekla.
Jsme kamarádi. Dávám věcem přirozený vývoj.
Teď jsem pod tlakem. Tyhle zasraný mouchy mě nenechaj bejt.
Proč se zlobíš?
- Nezlobím. Zklamalas mě. - Mám toho hodně.
- Připadám si obelhaný. - Zklamala? Zas nepřeháněj.
- Nepřeháním. - Ale jo, vyvádíš.
„Běž na detektor lži a začnu ti věřit.“
- Jo, věřím ti. - Jenže to ty ne!
- Říkalas, že ne. - Chvíli mi to potrvá.
Teď ti věřím.
Děkuju, žes na ten test šel. Bylo to od tebe hezké.
Teď to ale chce čas.
Ale to tvoje vztekání…
- Ne, to je bolest. - Vztekáš se.
- To si myslíš ty. Bolí to. - Nezvyšuj hlas.
- To ti nesluší. - Mám brečet? Jak mě chceš vidět?
Není kousek odsud ta vztekárna?
Co tam teď zajít?
Přesně kvůli tomu už nemůžu dál.
Nedramatizuj to tak.
- Končím. - Nepoběžím za tebou.
To fakt nečekám.
Ahoj, Kelly.
- Ahoj. - Čau.
Připravená?
Hned. Pane jo.
- Těšíš se, Kane? - Těším.
Musíme udělat rychlou zkoušku,
ať seřadíme modelky.
- Teď? - Jo, teď.
- Začínáme. - Jdeme.
Ahoj! Kelly je single.
Moje kamarádka Skye vlastní značku House of Skye
a pozvala mě, ať na týdnu módy v LA zahájím její přehlídku.
Je to pro mě velká věc, protože se na sobě snažím pracovat.
Chci být sebevědomější, sebejistější a šťastnější.
Žádný spěch, rozhlížej se.
Nemusíš jít jako arogantní model.
To mám nejradši. Chci být arogantní.
Nikam se nežeň, hlavu vzhůru.
Jo, to je perfektní.
Bylo by fajn, kdyby se ke mně připojil Kane.
S Kanem toho už tak děláme spoustu společně
a má úžasnou chůzi.
- Jsi první člověk… - Nerozhoď mě.
…co zahajuje celé čtyři dny týdne módy.
Jde do tuhého.
O modelingu neuvažuju jako o kariéře,
ale může to být fajn bokovka.
Dneska není nutné…
V dnešní době nemusíš být stereotypní dlouhán…
Velikost nula.
Podívejte na mě, ošklivé káčátko.
To ty nejsi.
Mám fotky, kde jsem tlusťoch.
Je to úlet, protože dřív jsem neměl sebevědomí.
Říkali mi kulička.
A aby kulička zahajovala týden módy v LA,
to je něco.
Říkám si, že musím zaválet.
Vypadám děsně tlustě.
To je roztomilý.
- Jsem kulička. - Ne, vypadáš roztomile.
Ťuk, ťuk.
- Pane jo! - Páni.
- Máš parádní look. - Ahoj, Kim.
- Takový drsný look. - Čau.
- Vypadáš skvěle. - Super.
- Líbí se ti ďábelskost? - Moc.
Víte, že je tady Christine?
Pozvala jsem všechny, takže…
Překvapilo mě, že souhlasila.
Dnešek je možná ideální den na to
všechno s ní probrat, ne?
Jasně. Normálně si s ní promluvím.
Christine mě přesvědčila, že jí jde Anna po krku.
Anna vykládá lidem, že mě zničí.
Jestli bych ublížila Christine? Je to směšné.
Mě osobně jméno Christine vytáčí.
Hrozně mi zasáhla do vztahu s Annou,
manipulovala mnou.
Kane, co když tě na molu
strčím do ní a ty…?
Dostanete padáka.
ŘEDITELKA ELITE WORLD GROUP
Ahoj.
Vás já znám.
- A já zase vás. - Ahoj.
- Ahoj, Kevin. - Batsheva.
- Batjava? Batshevo, těší mě. - Batsheva.
Julia Haartová je ředitelka Elite Models.
Do Elite Models se chce dostat každý,
modelky i modelové.
Těší mě, že ji poznám.
Ahoj! Pane jo.
Znáš moje nové kamarádky Julii…?
Ne, neznáme se, ale sleduju vás na Instagramu.
Já tebe taky.
- Jsi legenda. - Děkuju.
- Tohle je parádní. - Vypadáte úžasně.
- Jsi fakt sexy. - Máš super účes.
Zastupujete někoho tak urostlého jako já?
Můžu předvádět spodní prádlo.
Co ti přináší radost?
Co mi…? Moje břišáky.
Jestli ti přinášejí radost, běž do toho.
- Skočíme si na skleničku? - Jo.
Chceš, abych tam vyšla a pár sekund tam stála?
Počítej do deseti. Ne nahlas.
Usmívej se a užívej si velkou chvíli.
Jen tak se jdu projít do parku.
Snažím se udělat dojem na mámu, ať mě ocení.
Máte úspěšnou dceru.
Dobře.
Měla byste na ni být hrdá.
Jo, Kelly!
Válíš.
- Jo! - Jo, Kane!
Běž, Kelly. Užij si to.
Cože?
Ahoj!
- Skye! Ty jsou pro tebe. - Ahoj!
Děkuju.
- Já kytky nedostanu? - Díky. Vážím si toho.
Ne, jsou jen pro návrhářku.
- Tys je koupil? - Byls skvělej!
- Děkuju. - Jaké to bylo?
V pohodě. Nervózní jsem nebyl.
- Ani trochu? - Ne.
To je krása.
Musím říct, že posledních pár let bylo těžkých.
Asi už jsem na modeling starý.
Nikde mě nechtějí.
Nevím, možná už na to nemám.
Řeknu ti pravdu.
Osobně si myslím, že na svalech ani věku nezáleží.
Záleží na tom, jak se světu prezentuješ
a čím lidi zaujmeš.
Odjakživa chci být model,
protože jsem jako kluk moc Asiatů nevídal
a připadal jsem si pak neatraktivní.
- Tomu říkám působivé poselství. - Jo…
Přesně to potřebuješ.
Musíš vymyslet, jak to poselství šířit.
Kevin je ze všech mých známých, co na to nevypadají, ten nejchytřejší.
Krásný kompliment.
Je ohromně inteligentní.
Christine, máš chvilku? Skočíme vedle.
- Pojď se posadit. - Chvilku.
Dáme řeč jako kamarádi.
Zlom vaz.
Nerad mluvím lidem za zády.
Dnes mám chuť promluvit si s Christine z očí do očí
a být k ní naprosto upřímný,
protože nemám rád, když mě někdo klame nebo mnou manipuluje.
Nenechám si od tebe nic nakecávat, ty potvoro.
Dneska jsi byl skvělý.
Děkuju. Jak jde život?
Dobře.
Vzpomínáš, jak jsme se bavili u tebe na zahradě?
- Jo. - Napůl jsem ti věřil, protože…
Věřil, nebo jen napůl?
Napůl.
Pochop, že jsem za tebou šel kvůli tvojí mámě.
Pak jsi vytáhla Annu a já nevěděl, co se děje.
V hlavě jsem řešila věci kolem mámy, myslela jsem na její urnu.
Někdo mi volal a rozhodilo mě to. Byl to šok.
Snažila jsem se to skrývat, ale nešlo to.
Nesnažila jsem se šířit drby.
Nezvala jsem tě, ať si dáme víno a zdrbeme Annu.
Myslíš, že bych se chtěla do Anny srát ze srandy?
Vypadám na to?
Ne, rovnou ne. Srala ses do ní nepřímo.
Připadám si jako oběť a nezdá se mi to.
Ne, taková já nejsem.
Já se od ní snažím držet co nejdál.
Nechci tu bestii provokovat.
Když byl tehdy u mě, působil soucitně a empaticky.
Takže když mě obviňuje, že lžu,
dost to bolí, protože jsem Kanea považovala za kamaráda.
Kim mě donutila
zajít za Annou.
Zeptal jsem se jí: „Hele, řekla jsi tohle?“
Tys od někoho slyšela, že tě Anna zničí.
- Ona prý nic takového neřekla. - Odkud to ví Kim?
- Asi jsi to říkala i jí. - Neříkala.
Tak co já…
Nemám ráda drby a nemám ráda tichou poštu.
Byl jsem v situaci, kdy jsem nevěděl, komu věřit.
Je pro mě těžké stát za tebou,
když se scházíš s lidmi,
co mě napadají a jsou ke mně oškliví, třeba Dorothy.
Přeruším tě.
Jak mi asi bylo, když mě Anna pomlouvala
a shazovala mě a jednala se mnou jako s hadrem,
a tys zatím při každé příležitosti běhal za ní a chodil k ní domů?
„Anno, já tě tak miluju. Anna sem, Anna tam.“
„Christine, Anna to a to.“
Dobře víš, že na mě věčně kydá hnůj.
A zastal ses mě?
Tak na čí straně jsi?
Jasně že ne.
- Chtěl jsem být neutrální… - A zvolil sis stranu?
Já…
Jo, zvolil.
No nic.
Přemýšlel jsem: „Vážně to Anna řekla?
Kdo to řekl?“ Já to nevím a ty mi to asi neřekneš.
Nechci do toho tu osobu tahat, ale vlastně ji znáš.
Je to ta redaktorka, kterou oba známe.
Odkud zná Annu?
Jsou přátelé?
Nevím.
Vzpomínám si totiž…
Tedy vím, ale nechci, aby to schytal někdo další.
Teď o tom pochybuju ještě víc, protože ta Annu vůbec nezná.
Vím jen o jednom člověku, který se zná s Annou…
Přes…
Jaime?
- Je to nějak podložené? - Motivy bych nezkoumala.
Tobě se to nelíbilo, když ses zastával Kim.
Je to mezi tebou a Annou.
Snad si to vyříkáte a vyřešíte,
ale mně tvrdila, že nic neřekla.
Nelhala jsem.
Asi bude nejlepší, když se seberu a zajdu za Annou.
- Tak jsme tady. - Hezké.
Slušné, co?
- Soukromý vstup. - Impozantní.
Ta garáž je pro auto.
Garáž je dole a každý byt má vlastní parkovací místo.
Je to super.
Pěkné.
Praštím do toho a stěhuju se do New Yorku.
Můj přítel a realitní makléř Steve Gold
mě bere na prohlídku bytů ve městě.
Je ten nejlepší. Je moc milý.
- Ahoj. - Ahoj.
- Jak se vede? - Dlouho jsme se neviděly.
- Ahoj. - Jak se máš?
- Ráda tě vidím. - Ráda tě vidím.
- Steve. - Ahoj.
- Jaime. Těší mě. - Znáte se z FaceTime.
Jo, zase jsem se procházel SoHo.
- Jsi světák. - Konečně tě vidím osobně.
- Taky mě těší. - Podíváme se na ten byt?
- Jo. - Vím, že nákupy jsou tvoje.
Baví mě nákupy nábytku, bytů,
jídla, šatů.
Tak jsme tady. Pojď dál.
Říkalas, že chceš něco v centru, cool, moderního.
Tohle se mi líbilo, protože jsme v SoHo.
Je tu nonstop vrátný, takže bezpečí, soukromí.
Je to boutique budova. Je tady jen pár sousedů.
Tenhle byt je nejparádnější.
Koberec se mi nezdá,
ale ta křesla a gauč jsou fajn.
Nechci nic moc naparáděného.
Říkala jsem ti, že můj život v LA byl tak… Je to zvláštní,
snažím se o luxusní a pohodlný život,
ale tak nějak mě to znudilo.
Možná si myslíš, že sofa od Kagana nepotřebuješ.
Je tady parádní krb,
okna na dvou stranách, vysoké stropy.
Myslíš si, že nepotřebuješ recepci,
dokud ti nenosí tašky, nákupy, když…
Budeš nosit odpadky na ulici? Jsme v New Yorku.
Dáváte odpadky na ulici?
Kolem celého bytu je z vnitřní strany terasa.
Jo.
- Z toho jde trochu strach. - Strach?
Nehrozí, že se člověk opije a přepadne?
Jako v Sexu ve městě.
Ta ženská tam kouří a vypadne z okna.
Já popravdě Sex ve městě vůbec nesledoval.
Fajn, o příštím filmovém večeru si pustíme Sex ve městě.
To je krása. Taková mediální místnost.
Všechno na zakázku. Všechny obklady stěn na zakázku.
Fajn pokoj na Netflix a chill.
- Přesně. - Jo. Filmové večery.
Krásný výhled z postele.
Klasická architektura SoHo, železná architektura.
Fakt nádhera. Pohled na římsy budov a nebe nad nimi.
To je ryzí New York.
Hezké světlo. Myslel jsem, že se ti bude líbit.
Líbí se mi ta okna od podlahy ke stropu.
Zapomněla jsem na denní fotku outfitu.
Outfit dne?
Zapomněla jsem na fit dne.
Je to skvělý výchozí bod.
- Kolik stojí? - 7,9.
Čekala jsem víc.
Už o tom tak dva roky mluvíš.
S tou myšlenkou si pohrávám,
ale ještě jsem se nerozhodla.
Asi se snažím vyhýbat… Je to zvláštní.
Možná proto máš tolik problémů ve světě vztahů.
A vůbec, máš teď někoho na seznamu?
Víš, že znám spoustu…
- Znáš všechny. - Znám hodně lidí.
Potřebuje nový rybník na lov.
Tady je to větší než rybník.
Jo, teď jsme v oceánu.
- Ahoj. - Čau, Keve.
- Petere. - Jak se vede?
Vypadáš dobře.
- To víš, život v LA. - Jo?
- Dáš si kafe? - Moc rád.
Řekni, jak ti chutná.
- Rád tě zase vidím. - Na zdraví.
- Taky. - Už je to dlouho.
Je to skvělé. Dáme si další!
Ještě jedno a pak se projdeme?
Vezmeme ho s sebou.
- Tady jsi ještě nebyl, ne? - Ne.
Provedu tě.
- Co říkáš na ten výhled? - Ty jo.
- To je fakt něco. - Slušný, co?
To je paráda.
Tak co tě přivádí, Keve?
Abstinence,
život, všechno.
Emocionálně jsem se začínal přibližovat
ke starému Kevinovi,
než jsem přestal pít, rozzlobenému Hulkovi.
- Vážně? - Jo.
Takže starý Kevin je zlý Kevin.
Je to rozzlobený Kevin a cítil jsem, jak se vynořuje.
Málem jsem to všechno hodil za hlavu…
- Málem, neudělal jsem to. - Jasně.
…na kamarádově party, kdy se to celé s Kim
nevyvíjelo moc dobře.
Říkal jsem si:
„Víš co?
Řeknu si, že na to seru a půjdu se ztřískat.“
Kane a Kim byli moji nerozluční přátelé.
Proč jí tohle vůbec vykládáš?
- Jsi normální? - Jsme kamarádi.
- Musel jsem. Nelhal jsem. - Tak musel.
Klidně to zopakuju, dělej! Je kamarádka.
Hele…
A teď to přijde, že se loučíme.
Říkal jsem ti, co po mně chtěla?
Ne.
- Kvůli té důvěře. - Jo, jasně.
Ten detektor lži?
Jo, v podstatě jsem jí řekl, že chci být s někým,
kdo chce být se mnou a nežene mě na detektor lži.
Jak ji znám, k tomu by to vedlo. „Jdeme, Keve.
Musíme po měsíci na detektor lži.
Miluješ mě ještě? Zahnuls mi?“
- Bože můj. - Úplně vidím, jak to chce.
Nic proti ní, je moc milá…
Rozhodně.
Je mi líto, kámo.
Test na detektoru lži na začátku vztahu
- je jako předmanželská smlouva. - Přesně.
Říká tím: „Nedůvěřuju ti. Snad to dopadne dobře.“
Něco málo tam asi ještě je, ale vím, že mi to neprospívá.
Osobně mi přijde, že ke mně nic necítí,
tak se to snažím ze všech sil
zašlápnout a hodit to za hlavu.
Na odmítání jsem zvyklý celý život.
Jako jediný Asiat tam, kde jsem vyrůstal,
v modelingu.
Čelil jsem spoustě překážek a obtíží
a vždycky jsem je prostě přijímal.
Teď se ale učím stát si za svým a svými nároky
a znám svoji hodnotu.
A vím, že ta správná holka mě k pití svádět nebude.
Jen doufám, že bude kočka. To hodně pomáhá.
Takhle to zvenčí vidím já, Keve.
Kdykoliv mluvíš o Kim,
máš buď zasněné oči, nebo vztek.
- Nic mezi. - Jo.
Z mého pohledu láska vzkvétá ve stabilním prostředí.
Jinak jde jen o vášeň a city. Ty vyprchají.
Sám čumím, co říkám.
- To je z Modré knihy? - Zní to dobře.
- Zní to skvěle. - Kurva.
BYT DOROTHY WANGOVÉ
Dobrý den.
Všechno je tady v těch šatních boxech nachystané na odvoz
a tady jsou další krabice, koš.
V podstatě všechno je zabalené až na bar
a pár kuchyňských potřeb.
Oficiálně se stěhuju z bytu v The Century.
Byla jsem tady asi sedm let,
šest sedm let, ale připadá mi to jako věčnost.
Je toho tolik.
- Kde jsou krabice? - Ale ne! Nemůžeme ven!
- Pane jo! Jsme tady uvězněné. - To snad ne.
Uvěznily nás tvoje věci.
Netušíte, kolik máte svetrů a triček z koncertů,
dokud je fyzicky nevysypete ze šuplíků,
abyste je prošli.
Moje velká tvář.
Ahoj, velká tváři.
Sama bych ani věci tak důkladně nebalila.
Jen bych je naházela do auta a jen tak naskládala další na ně.
Cože?
Ale proto jste vy profesionálové.
S mými plakáty opatrně. V životě jsem nevypadala líp.
Začínám být trochu emocionálnější, než jsem čekala,
protože to všechno bylo za mnou a chtěla jsem pryč.
Mám ale ráda svoje pohodlí a zvyky.
Nutím se do poznávání nových lidí,
takže je toho na mě trochu moc.
Připadám si trochu ztracená a nevím přesně, kde se ocitnu.
Sbohem, ložnice.
Sbohem, koupelno s nejhezčí tapetou.
A nej světlem na selfie.
Sbohem, byte.
Děkuju za všechny vzpomínky.
Sbohem, LA.
Jen pro jistotu se sejdeme na veřejnosti.
Anna mi přijde dost nepředvídatelná,
tak proč to riskovat?
Nemusíš vstávat. Nemusíš mě zdravit.
Promiň, trochu mi zdřevěněly nohy.
Proč?
Sedím tady už hodinu.
Hele, Christine,
evidentně máš nějakou záležitost
nebo problém, co já vím.
Přijdeme tomu na kloub.
Jestli chceš šířit drby, říkat cokoliv,
posluž si.
Nechci šířit drby.
Ještě jsem neskončila a tohle je další nevychovanost.
Takže když se nadechuješ, musím čekat?
Samozřejmě.
Co jinak? Nesmím dýchat? Dýchají všichni.
Je to konverzace.
Zeptej se svého manžela doktora, kolik sekund člověk dýchá.
Je to konverzace, Anno. Mluvíš ty, mluvím já.
Ano, ale já nedomluvila.
Musíš mi předat kolík, abych směla mluvit?
Běž už s tím do hajzlu.
Tohle… Jsi hrozně nudná.
Vážně.
Dobře.
„Musím dávat Anně kolík?“ Ne, ty náno, nemusíš.
Jasný?
Zajímá mě ale jedno.
Co si o sobě myslíš,
slečno namyšlená,
že lidem vykládáš: „Hrozně se bojím.
Anna mi chce něco provést.“
Volala mi důvěryhodná kamarádka a sdělila mi,
žes řekla, že mě chceš zlikvidovat
nebo že tě děsně seru.
A že když tě naseru ještě jednou, zlikviduješ mě.
To mě vyplašilo a šokovalo,
protože jsem člověk.
Mám emoce.
Mám rodinu, tak mě to vyděsilo.
Kdybych ti ublížila, půjdu do vězení.
Myslíš si, že mi za to stojíš? To těžko.
Sláva. To je vlastně dobrá zpráva.
Kdybych tě za tvoje řeči žalovala, moji právníci proti tvým,
užívala byla si to.
Jen houšť.
Na to ti seru.
- Chceš si začít? - Ověříš si fakta?
- Ověř si je. - Do toho.
Jestli mě chceš žalovat za pomluvu a urážku na cti…
Ne, pomluva a urážka na cti se dokazují ze všeho nejhůř.
Byla by to otrava.
Chceš do toho jít? Prosím.
Bude to sranda.
Tak co tam máš dalšího?
Víš co? Je mi tě líto.
Nejdřív ti nestojím za čas,
- ale máš čas mě litovat? - Ne…
- Kvůli mně se neobtěžuj. - Ne.
Pomsta je svině. Chceš se srát do mě? Ser se do mě.
Jestli se nasereš do mojí rodiny
nebo do mých blízkých,
vyjebu s tebou desetkrát tolik.
Skončilas?
Dostalas to ze sebe?
Christine, koneckonců,
až umřeme, budeme mrtví.
Ale nejdůležitější…
Ne, prosím tě, životních mouder mě ušetři.
Je to pravda. Ve všem jsi naprosto falešná.
Nemrhej na mě dechem, myšlenkami, ničím.
- Fakt za to stojíš. - Nestojím. Tos dala jasně najevo.
To teda.
Zkus si mě aspoň na chvilku pustit k tělu.
To už jsem zkoušela mockrát.
Co to povídáš, mockrát? V životě jsme spolu žádný čas netrávily.
U tebe doma.
- Vešla jsem tam zranitelná… - Jednou?
…s košíkem zeleniny.
Jo, a?
Ty a ostré předměty? Při tom jsem zranitelná.
Ostré předměty? Jaké?
Mixér.
Myslíš, že ti vrazím hlavu do mixéru?
Jsi snad blbá?
Manipulativní hry ti vážně jdou.
Tady nikdo hry nehraje, Anno.
Líbí se mi, jak neříkáš kdo.
Proč nemůžeš říct, kdo to je?
Protože nechci, abys zastřelila posla.
Vážně nechceš vzít vinu na sebe, co?
Za co?
Někdo mi volal.
Jen konstatuju fakt, někdo mi volal.
A proč zvyšuješ hlas?
Protože ti to, co říkám, asi pořád nedochází.
Fajn.
Ale klidně můžu i šeptat, jestli chceš.
- Rozhodla ses to říct někomu, kdo pak… - Jednomu člověku.
Jednomu člověku.
Jen jsem nečekala, že, jak jsem později zjistila,
o tom bude všude vykřikovat.
To mě netěší, protože jsem mu důvěřovala.
Byla jsem zranitelná a považovala jsem ho za přítele
a svěřila jsem mu důvěrnou informaci,
ne ve snaze pomlouvat,
ale protože jsem to tak tehdy cítila,
což se snad smí.
- Určitě. - Jinak bych byla povrchní,
jak mě ráda obviňuješ.
Říkej si, co chceš,
protože podle Kanea víš, že bude vykládat, co bude chtít.
To jsem vážně nevěděla.
Nenapadlo mě, že to komukoliv řekne, natož tobě.
V životě by mě nenapadlo, že poběží za tebou
a řekne ti, co bude chtít.
Takže to, že ke mně spolu s Kim přišli…
By mě v životě ani nenapadlo.
Jasně, fajn.
Upřímně ani v nejmenším.
Tomu skoro i dokážu věřit.
Drby jsou v podstatě zrada.
Kane to neudělal poprvé.
Už mám těch jeho hovadin po krk.
Měly bychom s tím jít za Kanem.
Proto říkám, ať nehysterčíš.
Stačí to všechno jen pořádně probrat.
Občas mám pocit, že si musím přátele vybírat lépe.
Přišlo mi, že mě Kane má rád,
ale když mi jednal za zády
a nazýval mě lhářkou, nesmírně mě tím ranil.
Nehysterčím.
Jen si dávám na čas
a zpracovávám informace a reaguju
způsobem odpovídajícím tomu, jaká jsem.
Ohromně se to zveličilo
a zasáhlo to všechny.
Zatáhl do toho úplně všechny.
Klidně zavolám… Jestli nejsem v právu, ráda se omluvím.
Nevěděla jsem o tom. Ani že to eskaluje až k tomuhle.
Život je příliš krátký na to, aby byl člověk pokrytec.
Kathy Hilton. Chcete ji pozdravit?
Co ty na to, že si s Kanem promluvíme?
Dobře.
Bože můj.
Pro mě? Aha.
Jak dopadl ten tvůj oběd s Christine?
Na něco se tě zeptám.
Vzpomínáš, jak tady byla?
Jo.
Myslela si, že jí vrazím hlavu do mixéru.
Tam by se jí ani nevešla.
Jsi rozkošná!
- Někdo přišel. Mario. - Mám otevřít?
Mario, kdo je to?
Drew.
Andrew od Kelly? Co ten tady dělá?
Ahoj.
BÝVALÝ PŘÍTEL KELLY
Tady jsi. Jak se vede, Anno?
Překlad titulků: Ondřej Kavka