EN NETFLIX-SERIE
Herregud.
Det behöver inte vara så här. Det vet du väl?
Vi är ju vänner. Det här är inte en bra början.
Det var ingen bra början när du misstrodde mig
och lät mig göra lögndetektortest.
Det är bra. Det är sunt.
-Var testet sunt? -Du har varit med om värre grejer.
Jag klarade det. Jag är okej. Det var du som inte klarade det.
Ja, och det får jag hantera, inte du. Du kan sova gott i natt.
-Jag fattar inte varför du ratar mig. -Det har jag aldrig sagt.
Jag vill att saker ska utvecklas naturligt.
Jag känner mig pressad nu. De jävla flugorna följer efter mig.
Varför är du arg?
-Jag är en upptagen kvinna. -Jag är besviken.
-Det känns som om du ljugit. -Besviken? Nu överdriver du!
-Jag överdriver inte. -Jodå.
"Jag ska lita på dig efter lögndetektortestet."
-Det gör jag. -Nej, fortfarande inte!
-Du sa att du inte litar på mig. -Det tar tid. Efter testet gör jag det.
Tack för att du gjorde testet. Det var snällt av dig.
Men det kommer att ta tid.
-Men den här ilskan… -Jag är inte ilsken, utan sårad.
-Jag är bara jävligt sårad. -Höj inte rösten.
Enda alternativet är att jag gråter. Vilket föredrar du?
Jag tror att de lär ut aggressionshantering längre ner på gatan.
Vi kanske ska gå dit nu.
Det är det här jag inte pallar.
Var inte så dramatisk.
Jag har fått nog.
-Jag följer inte efter dig. -Tror jag inte heller.
LÄK
Hej, Kelly.
-Hej. -Hej.
-Är du klar? -Snart. Jösses.
-Är du taggad, Kane? -Ja.
Vi ska göra en snabb genomgång, så alla modeller står uppradade.
-Nu? -Ja, nu.
-Dags att köra. -Kom.
Läget? Kelly är singel.
Min vän Skye har ett märke som heter House of Skye,
och hon har bett mig inleda hennes visning på LA:s modevecka.
Det känns stort eftersom jag försöker utmana mig själv.
Jag vill bli självsäkrare, tryggare och lyckligare.
Känn in stunden och omgivningen. Du måste inte köra elaka modellgångstilen.
Jag älskar den. Jag vill vara elak.
Ta god tid på dig. Upp med huvudet.
Ja, helt perfekt.
Jag ville ha med mig Kane på visningen.
Kane och jag gör så många saker ihop, och han går snyggt.
Det är du som inleder modeveckans allra första visning.
Pressen är hög.
Jag har aldrig övervägt en modellkarriär, men det kan vara ett kul extraknäck.
Nuförtiden måste man inte…
Man måste inte passa in på stereotypen och vara över 180 cm.
Storlek XS.
-Se på mig, den fula ankungen! -Du är inte den fula ankungen.
Jag har tjockisbilder. Ni ska få se.
Det här är helgalet för som barn var jag osäker. Jag kallades för fiskbulle.
Och att en fiskbulle ska inleda LA:s modevecka… Kom igen!
Jag tänker: "Fan, jag måste vara helvass."
Jag ser tjock ut.
Jättesöt!
-Jag är en fiskbulle. -Nej, du är jättesöt.
Knack, knack.
-Men jösses! -Wow.
-Jag älskar din look. -Tack!
-Jag älskar hela den här råa looken. -Råa?
-Jättesnygg. -Underbar.
-Ser jag ond ut? -Suverän!
Vet ni att Christine är här?
Jag bjöd in alla. Hon tackade ja, vilket förvånade mig.
Det kan vara rätt läge att prata ut med henne.
Visst. Jag kan prata med henne.
Christine övertygade mig om att Anna ville göra slut på henne.
Anna går runt och säger att hon tänker förgöra mig.
Skulle jag skada Christine? Det är löjligt.
Jag stör mig på namnet Christine.
Hon har utsatt mig för mycket när det gäller min relation till Anna
och hon har fått mig att känna mig manipulerad.
Vad sägs om att jag puttar in dig i henne när vi går på catwalken?
Ni får sparken.
VD, ELITE WORLD GROUP
Hej!
Jag känner igen er.
-Jag känner igen er. -Hej.
-Läget? Kevin. -Batsheva.
-Batshava? -Batsheva.
Trevligt att träffas.
Julia Haart är vd för Elite Models.
Elite Models är drömagenturen för alla modeller, män som kvinnor.
Så jag är glad att få träffa henne.
Hej. Men jösses!
Känner du mina nya vänner Julia…
Nej, jag har inte träffat er, men jag följer er på Instagram.
Och jag följer dig.
-Du är en sann legend. -Tack.
-Jag älskar din look. -Ni ser fantastiska ut.
-Du ser jättesexig ut. -Jag älskar ditt hår.
Har du nån modell som är så här biffig? Jag vore grym som underklädesmodell.
Vad ger dig glädje?
-Mina magmuskler. -I så fall ska du satsa på dem.
-Kan vi ta nåt att dricka? -Ja.
Så du vill att jag ska gå ut och stå still i några sekunder?
Räkna till tio, men rör inte munnen.
Le som om det är din tur att glänsa.
Jag ska bara ta en promenad i parken.
Jag vill impa på min mamma och få hennes gillande.
KELLYS MAMMA
Din dotter är duktig.
Okej.
Du borde vara stolt över henne.
Ja, Kelly!
Kör hårt!
-Ja! -Ja, Kane!
Ta god tid på dig.
Va?
Hej!
-Skye! De här är till dig. -Tack.
-Var är mina blommor? -Tack så mycket.
Nej, de är till modeskaparen.
-Köpte du dem? -Du var suverän!
-Tack. -Hur kändes det?
Okej. Jag var inte nervös.
-Inte ens lite? -Nej.
Vad fint det är.
Vilken hajp!
Ärligt talat har de senaste åren varit tuffa.
Jag är nog för gammal för modellandet. Jag får inga jobb.
Jag undrar om jag kanske inte håller måttet.
Jag ska vara ärlig.
Jag tror inte att det beror på dina magmuskler eller din ålder.
Det beror på vilken historia du berättar för världen
och vad folk tycker är fängslande.
Jag har velat modella eftersom jag aldrig såg asiatiska ansikten som barn.
Det fick mig att känna mig oattraktiv.
Det är ett jättestarkt budskap. Det ska du fokusera på.
Du måste komma på sätt att föra fram det budskapet.
Kevin är den smartaste personen jag känner som inte ser smart ut.
Vilken komplimang.
Han är oerhört intelligent.
Christine, har du en stund? Kan vi sitta där?
-Vi sätter oss. -En stund?
-Vi är vänner. Vi måste prata ut. -Lycka till.
Jag går ogärna bakom ryggen på folk.
Det här känns som rätt kväll att ha ett rättframt samtal med Christine.
För jag ogillar att bli vilseledd, lurad och manipulerad.
Jag tänker inte låta dig lura mig, bitch.
Du var jätteduktig.
-Tack så mycket. Hur har du haft det? -Bra.
Minns du samtalet vi hade i din trädgård?
-Ja. -Jag trodde dig nästan eftersom…
-Trodde du mig eller bara nästan? -Nästan.
Men jag kom ju dit på grund av din mamma.
När du sen pratade om Anna blev jag förvirrad.
Jag tänkte på min mammas situation och på hennes aska.
Jag fick samtalet och blev skärrad.
Jag försökte hålla det inne, men det gick inte.
Jag ville inte skvallra.
Jag sa inte: "Kom, så dricker vi vin och pratar om Anna. "
Skulle jag jävlas med Anna för skojs skull?
-Ser jag ut att vilja göra det? -Nej, du jävlades med henne indirekt.
Jag känner mig manipulerad och är skeptisk.
Nej, så funkar inte min hjärna. Min hjärna säger åt mig att undvika henne.
Jag väcker inte den björn som sover.
Han verkade så förstående och empatisk när han var hos mig den dagen.
Så när jag blir kallad lögnare
känns det kasst för jag trodde att Kane var min vän.
Det som hände var att Kim tvingade mig
att hälsa på Anna.
Och då frågade jag om hon sagt så.
Du hade ju hört att hon skulle förgöra dig.
-Hon nekade till det. -Varför visste Kim det?
-Kim sa att du sagt det till henne. -Det har jag inte gjort.
Men alltså…
Jag ogillar skvaller, och jag ogillar viskleken.
Jag visste inte vem jag skulle tro. För det är svårt för mig att stötta dig
och hantera såna här situationer när du umgås med personer
som har gett sig på mig och varit otrevliga mot mig. Som Dorothy.
Okej, vi stannar där.
Hur tror du det kändes för mig när Anna gav sig på mig,
förödmjukade mig och behandlade mig som skit,
och så umgicks du med henne och besökte henne varenda gång?
"Anna, jag älskar dig. Anna, det ena och det andra."
"Åh, Christine." "Åh, Anna!"
Du visste att hon snackade skit om mig. Men tog du mig i försvar?
-Det är precis samma sak. -Visst. Det gjorde jag inte.
-Jag försökte hålla mig neutral. -Men valde du sida?
Jag…
-Jo, det gjorde du. -Hur som helst…
Jag undrade om Anna verkligen hade sagt så
och vem som berättat det. För det lär du inte säga.
Jag vill inte dra in den personen, men du känner henne.
Det är tidningsredaktören vi känner.
Hur känner hon Anna? Jag vet inte… Är de vänner?
Jag vet inte.
För jag minns…
Jag vet, men jag vill inte låta nån annan ta skulden.
Men nu ifrågasätter jag det mer, för hon känner inte Anna alls.
Jag känner bara en person som har en koppling till Anna…
Genom…
Jaime?
-Ligger det nåt i det? -Vi borde inte ifrågasätta hennes motiv.
Det ogillade du när du försökte vara Kims vän.
Det här är mellan Anna och dig.
Jag hoppas att ni kan reda ut det, men hon sa att hon inte sagt nåt.
Jag ljög inte.
Det är nog bäst att jag tar mig samman och träffar Anna.
-Då är vi framme. -Schyst!
Rätt coolt, va?
Jättesäkert med privat ingång. Garaget är till bilen.
Bilgaraget är under marken. Varje lägenhet har en plats.
-Det är rätt grymt. -Härligt.
Nu tar jag mig samman och flyttar till New York.
Min vän New York-mäklaren Steve Gold ska visa mig lägenheter i stan.
Steve är bäst. Han är snäll.
-Hej. -Hejsan.
-Hur är det? -Det var länge sen sist.
-Hej. -Hur är det?
-Vad kul att ses. -Detsamma.
-Steve. -Hej.
-Vad trevligt. -Ni sågs på Facetime.
Ja, jag promenerade genom Soho ännu en gång.
-Ja, du är jämt i farten. -Trevligt att träffas.
-Detsamma. -Vill ni kolla på lägenheten?
-Ja. -Du älskar alla sorters shopping.
Jag älskar möbelshopping, lägenhetshopping,
matshopping, klädshopping…
Då är vi framme. Stig på.
Du sa att du ville ha nåt centralt, coolt och hippt.
Den här kändes bra. Den ligger i Soho.
Det finns en dörrvakt dygnet runt, vilket är säkert.
Ett lite mindre hus med få grannar. En av de grymmaste lägenheterna.
Jag ogillar mattan, men fåtöljerna och soffan är fina.
Inte för mycket rysch och pysch. Mitt liv i LA ju var så…
Jag jobbade hårt för att få ett lyxigt och bekvämt liv,
men jag tröttnade på det.
Du kanske inte tror att du behöver en Kagan-soffa.
Det finns en fin brasa, fönster åt två håll och 3,4 m i takhöjd.
Du tror att du inte behöver en dörrvakt förrän du får olika leveranser.
-Ska du gå ner till gatan med soporna? -Sätter man ut soporna på gatan?
Jag älskar hela lägenheten som har en terrass längs insidan.
Ja.
-Den är rätt otäck. -Otäck?
Kommer folk bli fulla och trilla ner?
Som i Sex and the City? När hon röker och hoppar ur fönstret.
Ärligt talat tittade jag aldrig på Sex and the City.
Okej, nästa filmkväll ska vi se Sex and the City.
Så underbart. Det finns ett mediarum.
Allt är specialinrett. Alla ytskikt är specialgjorda.
Schyst ställe att chilla med Netflix på.
-Precis. -Ja. Filmkvällar.
Jag älskar utsikten från sängen.
Den klassiska Sohoarkitekturen med gjutjärn.
Jättevackert. Man ser hustaken och himlen ovanför.
Stark New York-känsla.
Schyst ljus. Jag trodde att den var nåt för dig.
Jag gillar att fönstren går hela vägen.
Förlåt. Jag har inte tagit dagens outfit-bild.
-Dagens outfit? -Jag har inte hunnit ta dagens bild.
Det är ett bra ställe att börja på.
-Vad kostar den? -7,9.
Jag trodde att den var dyrare.
-Du har pratat om det i två år. -Jag har lekt med idén.
Men jag har aldrig tagit steget. Jag har svårt att binda mig. Skumt.
Det kanske är skälet till dina problem på förhållandefronten.
-Vem har du på listan nu? På tal om… -Du vet att jag har…
-Du känner alla. -Jag känner många.
Hon behöver en ny fiskedamm.
-Det här är större än en damm. -Ja, vi är i havet nu.
-Hej. -Hej. Läget, Kev?
-Peter! -Hur är det, polarn?
Du ser bra ut.
-LA-livet, du vet. -Jaså?
-Vill du ha kaffe? -Gärna!
Säg vad du tycker.
-Härligt. Kul att vara här. -Kul att ses.
Ett tag sen sist.
Det här är jättegott. Vi tar en till!
-En till och så går vi en sväng? -Vi tar en promenad med kaffet.
-Du har väl aldrig varit här nere? -Nej.
Låt mig visa dig.
-Kolla på utsikten. -Oj!
-Det här är allt nåt. -Det tar sig, va?
Vad fint det är.
Vad händer, Kev?
Nykterheten, livet, allt…
Känslomässigt kändes det som om jag kom nära
att återgå till den Kevin som jag var innan jag blev nykter. Arge Hulken.
-Menar du det? -Ja.
Så gamle Kevin är en dålig Kevin?
Han är en arg Kevin, och jag kände honom närma sig ytan.
Det närmaste jag kom att ge fan i allt…
-Närmaste, jag gjorde det inte. -Okej.
…var på min väns fest när hela grejen med Kim gick fel.
Och jag tänkte bara…
"Vet du vad? Nu ger jag fan i allt och blir dyngrak."
Kane och Kim var mina hellojala vänner.
Varför berättar du ens sånt?
-Varför? -Hon är min vän.
-Jag var tvungen att säga det. -Var du tvungen?
Jag skulle fan göra om det! Hon är min vän.
Lugn!
Nu verkar lojaliteten dö.
-Sa jag vad hon fick mig att göra? -Nej.
-På grund av tillitsgrejen. -Jo, det gjorde du. Lögndetektorn?
Jag sa till henne att jag vill vara med nån
som vill vara med mig. Utan lögndetektortest.
Som jag känner henne skulle det bli: "Hej! Dags för månadens lögndetektortest.
Älskar du mig än? Har du vänstrat?"
-Jisses! -Det skulle hon kunna göra.
Inget ont om henne. Hon är en underbar kvinna.
Verkligen.
Jag är ledsen, polarn.
Ett lögndetektortest i början av ett förhållande
är som ett äktenskapsförord.
Det betyder: "Jag litar inte på dig. Hoppas det håller."
Det finns nåt där fortfarande, men det är inte bra för mig.
Och jag tror inte att hon har känslor för mig,
så jag försöker verkligen slå ner det och gå vidare.
Jag har fått nobben hela livet, som enda asiaten i området som barn
och i modellbranschen.
Jag har stött på så många svårigheter, och jag har alltid bara accepterat dem.
Men nu lär jag mig att stå upp för mig själv,
och jag vet vad jag förtjänar.
Och rätt tjej kommer inte få mig att vilja dricka.
Jag bara hoppas att hon är het. Det underlättar mycket.
Det här är vad jag ser utifrån. Varje gång du har pratat om Kim,
så ser du antingen dumkär eller ångestfylld ut.
Inget däremellan.
Enligt mig kan kärleken växa fram i en stabil miljö.
Annars är det bara passion och känslor. De bleknar.
Tänk att jag står och säger sån skit.
-Från Stora boken? -Det låter bra.
-Det låter jättebra. -Fan.
DOROTHY WANGS BOSTADSRÄTT LOS ANGELES
Hej, välkommen.
Allt i de här garderobslådorna är klart.
Det finns fler lådor och en korg.
Allt är i princip packat förutom en del bar- och köksgrejer.
Jag flyttar officiellt ut ur min lägenhet på The Century.
Jag har bott här i sju år, men det känns som en livstid.
Jag har så många grejer.
-Var är lådorna? -Åh nej! Vi kan inte komma ut!
-Herregud! Vi är faktiskt instängda. -Vi är instängda av dina saker.
Man inser inte hur många tröjor och T-shirtar från konserter man har
förrän man tömmer ut dem ur lådorna och går igenom dem.
Där bärs mitt jätteansikte ut. Hej då, jätteansiktet.
De skyddar sakerna mycket bättre än jag hade gjort.
Jag hade ställt den i bilen med saker på och inte brytt mig.
Va?
Men det är därför ni är proffs.
Var försiktig med mina affischer. Då var jag snyggast nånsin.
Det väcker mer känslor än väntat
för jag kände mig färdig med allt och redo att gå vidare.
Men jag är en vanemänniska,
och jag försöker förmå mig själv att träffa nya människor,
så jag är lite överväldigad.
Jag känner mig lite vilsen och vet inte riktigt var jag hör hemma.
Hej då, sovrummet.
Hej då, badrummet med jättesöta tapeten.
Och bästa selfiebelysningen.
Hej då, lägenheten.
Tack för alla minnen.
Hej då, LA.
För att vara på säkra sidan ska vi träffas i en offentlig miljö.
Anna känns väldigt oförutsägbar, så varför ta nån risk?
Res dig inte. Hälsa inte.
Förlåt, mina ben har domnat lite.
-Varför? -Jag har suttit här i en timme.
Jo, Christine,
det är uppenbart att du har ett problem eller vad du nu vill kalla det.
Vi går till sakens kärna.
Om du vill sprida rykten… Om du vill säga nåt, så varsågod.
Jag ogillar rykten.
Okej, men jag har inte pratat klart. Det är också ohövligt.
-Ska jag vänta medan du tar ett andetag? -Helt klart.
Hur ska jag annars göra? Jag andas. Alla andas.
Det är ett samtal.
Fråga din läkarmake hur många sekunder en person andas.
Det är ett samtal. Du pratar, och jag pratar.
Jo, men jag slutade inte.
Krävs det en stafettpinne för att prata?
Alltså, dra åt helvete. Du är urtrist. Ärligt talat.
Okej.
"Krävs det en stafettpinne?" Nej, bitch. Det gör det inte.
Men en sak vill jag veta.
Vem fan är du,
fröken Wannabe,
att säga till andra "Jag är jätterädd"?
"Anna vill göra nåt mot mig."
Jag fick ett samtal från en pålitlig vän som berättade
att du hade sagt att du ville göra slut på mig
eller att jag gjort dig skitarg.
Om jag gjorde en sak till skulle du göra slut på mig.
Det gjorde mig rädd och skärrad för att jag är mänsklig.
För att jag har känslor.
För att jag har en familj. Det skrämde mig.
Om jag skadade dig skulle jag hamna i fängelse.
Tror du att du är värd det? Det tror inte jag.
Vad bra. Vilka goda nyheter.
Om jag skulle stämma dig för vad du sagt skulle jag göra det för skojs skull.
Lycka till.
Det skiter jag i.
-Vill du det? -Kollar du alla fakta?
-Gör det. -Varsågod.
Vänd dig till dina advokater och försök stämma mig för förtal…
Nej, förtal är jättesvårt att bevisa. Det vore en pina.
Vill du göra det? Varsågod. Det vore kul.
Varsågod, vad mer vill du häva ur dig mot mig?
Vet du vad? Jag tycker synd om dig.
Först är jag inte värd din tid, men du hinner tycka synd om mig?
-Lägg ingen tid på det. -Nej.
Hämnden är ljuv. Vill du jävlas med mig? Jävlas med mig.
Om du jävlas med nån i min familj eller nån som står mig nära,
så jävlas jag tio gånger mer med dig.
Är du klar?
Fick du ur dig allt?
Till syvende och sist, så dör vi alla. Men framför allt…
Nej, snälla. Inga livsläxor från dig. Snälla.
Och det är sant, och hela du är jävligt falsk.
Slösa vare sig energi, tankar eller nåt alls.
-För att du är värd det. -Nej då. Det har du klargjort.
Tro fan det.
Försök sänka garden helt kort.
-Bara helt kort. -Det har jag gjort många gånger med dig.
Hur kan du ha gjort det många gånger? Vi har aldrig umgåtts.
I ditt hem.
Jag gick in med garden sänkt och en korg med grönsaker.
Än sen?
Du med vassa föremål? Då sänkte jag garden.
Vassa föremål? Vilka då?
Mixern.
Ska jag stoppa ditt huvud i mixern? Är du dum, eller?
-Du är duktig på det manipulativa spelet. -Det är ingen som spelar spel.
Underbart att du inte kan säga vem det är. Varför säger du inte vem det är?
Jag vill inte att budbäraren ska bli skjuten.
Du vill verkligen inte ta på dig skulden, va?
För vadå?
Jag fick ett samtal.
Det är ett konstaterande. Jag fick ett samtal.
Varför höjer du rösten?
Eftersom jag inte tror att mitt budskap når fram till dig.
Okej.
Men jag kan viska om du vill.
Du beslöt dig för att berätta det för nån som…
En person. Jag berättade det för en person.
Det som han inte borde ha gjort, vilket jag fick veta senare,
var att föra det vidare.
Det uppskattar jag inte för jag litade på honom.
Jag kände mig sårbar, jag trodde att han var min vän
och jag betrodde honom med förtrolig information.
Inte för att baktala dig,
utan för att de var mina äkta känslor i stunden
som jag har rätt att känna.
Annars skulle jag vara ytlig, vilket du gärna kallar mig.
Du kan säga vad du vill,
för enligt Kane vet du att han kommer säga precis vad han vill.
Nej, det visste jag inte.
Jag trodde inte att han skulle berätta det för nån. Än mindre för dig.
Det sista jag väntade mig var att han skulle gå till dig
och förmedla informationen som han kände för att föra fram.
Så att han och Kim besökte mig tillsammans…
-Det var det sista jag väntade mig. -Okej.
Jag väntade mig inte det.
Jag kan faktiskt tro det.
Skvaller är i klass med ett svek.
Kane har gjort så här förut.
Jag har fått nog av hans jävla dumheter.
Vi borde prata med Kane.
Det var därför jag bad dig sänka garden. Det krävs bara ett samtal.
Ibland känns det som om jag borde välja mina vänner med större omsorg.
Inför mig verkade Kane bry sig om mig,
så att han sen kallade mig lögnare bakom ryggen på mig är oerhört sårande.
Jag har inte garden uppe.
Jag tar mig bara tid att bearbeta informationen och göra saker
på ett sätt som är genuint för mig som person.
Det har fått så stora proportioner, och alla har dragits in i det.
Han drog in alla i det.
Om jag har fel ber jag genast om ursäkt.
Jag visste inte, och jag visste inte att det skulle bli så här stort.
Jag tycker att livet är för kort för att man ska vara tillgjord.
Kathy Hilton. Vill du säga hej?
Vad säger du om att prata med Kane?
Okej.
ANNA SHAYS EGENDOM BEVERLY HILLS
Herregud.
Till mig? Jaså.
Vad hände på lunchen du tog med Christine?
Låt mig fråga dig en sak. Minns du när hon hälsade på i huset?
Ja.
Hon trodde att jag skulle stoppa hennes huvud i mixern.
Hennes huvud ryms inte i mixern.
Du är så söt!
-Det är nån här. Maria. -Dörren?
Vem är det?
Drew.
Kellys Andrew? Vad gör han här?
Hej.
KELLYS EXPOJKVÄN
Där är du ju. Hur är det, Anna?
Undertexter: Anna Johansson