A NETFLIX SOROZATA
Mi ez az illat? Nagyon jó!
- Jó reggelt! - Jó reggelt!
- Mindenki felkelt? - Nem tudom.
De látok valamit, ami…
Bocsi! Nem látok semmit.
Már nem szabadna úgy nézned rám.
- Itt van az orrom előtt! - Hadd segítsek!
- Ez meg mi? - Úristen!
- A szag alapján ebből szívroham lesz. - Az.
Te jó ég!
Miért vagy meztelen?
- Mizu? - Reggelt!
Nem erre a látványra vágyom reggel.
- Ehhez túl korán van. - Hogy érted?
Nem akarok odanézni.
- Mit bámulsz? - Semmit. Oda se nézek.
- Kevin, meggondoltam magam. - Ne!
Ne! Fúj!
- Annyira undi! - Ne!
- Csak… - Ne!
Tüntesd el!
- Fúj! - Nem fogom használni.
- Oké. - Vegyél kötényt! Az legalább takar.
- Ezt nézzétek! - Ez kurva sok palacsinta!
- Ennyire szeretlek titeket. - Ki fogja ezt megenni?
Mi. Üljetek le!
Lehetnél profi palacsintasütő is. Nagyon jól néz ki.
- Tényleg? - Igen.
Jól van, együnk!
Ez nagyon vastag.
Várj! Ez a híres palacsinta, amiről már hallottam?
- Amit a csajoknak sütsz? - Ezzel eteted be őket?
Miért tartod így a kést?
- Csak kérdezem. - Igen, ez az.
- Igen? - Igen.
Oké.
Elég jó.
Meglep, hogy ilyeneket tudsz.
Jobb palacsintára számítottam,
mert annyit beszéltünk már a híres palacsintájáról.
De nem néz ki olyan jól.
De jó látni, ahogy Kevin bohóckodik, és újra vidám, amilyen lenni szokott.
Megadod a receptet?
Adok száz dollárt, ha megeszed öt perc alatt.
Tényleg? Menni fog.
- Öt perc. Gyerünk! - Öt perc.
Harminc másodperc.
Basszus!
- Nehogy megfulladj! - Egy hajszál!
Fúj!
- A tiéd. - Nagyon hosszú!
A te hajad.
- Szia, hogy vagy? - Szia! Jól, köszönöm!
- Örvendek. - Én is.
Menjünk oda!
- Kim! - Igen?
Kevin? Kane? Készen álltok a gyógyulásra?
Én igen. Gyógyulásra fel!
- Az Ikrek-királynő! - Szia!
Hogy vagy?
Sokat gyógyultam az utóbbi időben
egy csodás reikigyógyító, Janice közreműködésével.
Mély beszélgetéseink voltak, sokat segített.
Szerintem ebben a társaságban
még vannak megoldatlan ügyek.
Remélem, újra egy nevezőre jutunk mi négyen.
- Kane! Örvendek. - Örvendek.
Nagyon várom.
De figyelmeztetlek, lehet, hogy a végére teherbe esel.
- Úristen! - Ő Kevin.
- Nem igaz. Csak ha leveszem a ruhám.
Örvendek, Kevin.
- Várj, ismered Janice-t? - Nem.
- Te meséltél róla. - És megkerested Instagramon.
- Nem, Google-ön. - Lenyomoztál?
Nem, csak megnéztem, kiről beszél.
Erről mi nem tudunk.
- Gyertek! - Üljünk le!
- Üljünk le? - Üljünk a földre!
- Ez tetszik. Alig várom. - Igen, szuper. Helyezd magad kényelembe!
Meggyújtom ezt a gyertyát, jelezve, hogy most biztonságos területre lépünk.
Törekszünk az empátiára,
az együttérzésre, és közös nevezőt keresünk.
A lényeg az erőszakmentes kommunikáció.
- Miről? - Az érzéseitekről.
- A csoporttal kapcsolatban? - Igen.
Igen, a csoporttal.
Ebben a körben megoszthatod, mit érzel.
Itt senki nem ítélkezik. Mind meg akarunk hallgatni.
Én fontos gyógyulási folyamaton vagyok túl.
Teljesen új dolgokat tudtam meg magamról.
Régebben mindig háttérbe helyeztem magamat.
De ennyit még sosem növekedtem.
Hálás vagyok értetek és a barátságunkért. Olyan, mintha a családom lennétek.
Kelly, nem volt könnyű évekig nézni a küzdelmeidet Andrew-val.
Biztos, hogy egyszer találsz egy kurva jó csávót.
Büszke vagyok rád, jó ember vagy.
- Köszönöm! - Köszönöm!
- Én jövök. - Oké.
Úgy érzem, nekem még gyógyulnom kell.
Még mindig falat húzok magam köré a barátságaimban.
Jobban kell bíznom az emberekben.
Bizalom.
A bizalom minden kapcsolat alapja.
- Igen. - Igen.
Tanulom jobban értékelni a barátságunkat Kevinnel.
Kim, te vagy az egyik legjobb barátom, és sok mindenen mentünk keresztül.
Mindig számíthatsz rám.
Mindkettőtök ügyeiben nyakig benne voltam. Ti igaz barátaim vagytok.
És próbálok a barátotok lenni.
Próbálok, de nem egyszerű.
Kevin, sokat jelentesz nekem.
Ezért bántottál meg.
Ezt tudnod kell, mert tudom, hogy egész életünkben barátok leszünk.
Átadnám a szót Kevinnek.
Látom, hogy ez rád nagy hatással volt.
Szeretném tudni, milyen érzés ezt hallani Kane-től.
Ne…
Ó, semmi baj!
Sírj! Engedd ki! Semmi baj.
Olyan jó kiengedni. A könnyek csodásak.
Meglepődtem Kane-en,
mert nem hittem, hogy a barátságunk még jelent neki valamit.
Azt hittem, vége, hogy már nem érdekli.
Kevin nagyon jó barátom. Mindig olyan kedves.
- Köszönöm! Sokat jelentesz nekem. - Szívesen.
Ha igazam van, választok egyet a cipőid közül.
- Úristen! - Ne!
Úristen!
Ezt hallani, és tudni, hogy neki is hiányzik,
ez nagyon megérintett.
- Nem könnyű. - Azt mondtad…
- Nem könnyű. - Hogy hiányzott. Nekem is.
Igen.
Nem vettem észre, ez mennyire lehúzott. Csak…
Mindig is nehezen bíztam meg emberekben.
Megtanultam úgy elvágni a kapcsolatokat, hogy ne fájjon.
És ez nem mindig jó.
Kevinre nézve látom, hogy szenved. Legbelül tudom, hogy jó ember.
Hogy igazi barát.
Azt tanulom, hogy legyek újra a barátja.
Oké, srácok, szeretném a rituálénkat egy buddhista teaceremóniával lezárni.
A lényeg a szimbolikájában rejlik. Megtöltjük egymás csészéjét.
Azt, amit adni szeretnél, képzeld a teába!
Képzeld el, hogy azt töltöd ki neki, és ő elfogadja!
Kezdjük is!
Kevin, hadd mondjam el, hogy…
Hogy bízom benned. Nagyra értékelem a barátságunkat.
Állom a szavam, hogy bármi történt is közöttünk,
mindig barátok leszünk, és ennek örülök.
Kevinnel jobban működünk barátokként, mint párként.
És van valami különleges, egyedi a kapcsolatunkban.
Örülök, hogy megérti, és nem tart haragot.
Biztos, hogy nagyon sokáig barátok leszünk.
Egy nagy ölelés a végére?
- Igen. - Igen.
- Mint a smárolás. - Smárolás?
Mehet!
- Köszönöm, srácok. - Nagyon köszönjük!
Jól van.
Mennyire ismered a munkáimat?
Titkos rajongód vagyok.
- Csodás! - Óriási rajongód.
Tyler Shields korunk egyik legismertebb fotósa.
A műveit a Sotheby'sben adták el, és világszerte galériákban állítják ki.
Elképesztő, hogy…
Hogy velem akar fotózni.
Valami nagyon érdekeset, egyedit akarok csinálni.
Az a kérdés, hogy te meddig vagy hajlandó elmenni?
Te jó ég!
A te munkáid mindig elindítanak egy párbeszédet.
Mindig kérdéseket vetnek fel.
Ez tetszik.
Mindenféle érzelmet váltanak ki.
Van olyan, amit kitennél a házadba, vagy amit nem?
Talán kitennék egy olyat, amin egy Birkint teszel tönkre.
Oké.
- Akár felgyújtod, akár… Mivel… - Aha.
- Neked vannak Birkinjeid? - Igen.
Van olyan, amelyikről lemondanál?
Valószínűleg nem kapod vissza, de a képet megkapod.
Engem is felgyújtasz?
- Gyújtottak már fel? - Nem.
Akkor esetleg.
Elég zárkózott és félénk vagyok.
Oké. Volt-e olyan, hogy megtettél valamit,
amitől féltél, de mégis bevállaltad?
Nos, nemrég kértek fel, hogy szerepeljek
a Dancing with the Stars 30. évadában.
- Introvertált vagy? - Igen.
Oké, de számodra mégis jó bulinak hangzik,
hogy milliók előtt táncolsz? Szerinted ez egy jó ötlet?
Most, hogy így mondod, és hogy ráadásul alig lesz rajtam ruha…
- Mert ebben a műsorban… - Mindenki félig meztelen.
- Vagy harmadig. - Ja.
- Vagy teljesen. - 80 százalékosan.
Levetkőznél a fotózáson?
Azt hiszem, nem fér össze az identitásommal,
amikor túl sokat kell megmutatnom,
mert az én kultúrámban sápadtnak kell lenni és fehérnek,
mert ez a jele, hogy… Legalábbis a régi időkben
az volt a jómód és a gazdagság jele.
Hogy nem a földeken dolgozol.
A nyugati kultúrában, ha sápadt vagy, betegnek gondolnak.
Azt mondanák rólam, hogy nem vagyok egészséges.
Mindig a keleti és nyugati szépségideál kereszttüzébe kerülök.
Ismerem valamennyire a kultúrádat,
de nyilván sok mindent nem tudok.
Szeretném, ha a képeknek kulturális üzenete is lenne.
Keletről és Nyugatról van szó.
Kelet megjelenhet a hajviseletben, az egész öltözetben.
- Hagyományos, ősi öltözet. - Teljesen.
A Nyugatról nekem a western jut eszembe.
Például egy régi vadnyugati városka.
Tudod, egy klasszikus kocsmával például.
Tehát ott van szó szerint Kelet
és szó szerint Nyugat is, te pedig középen.
Ami most megjelenik előttem, azt egyáltalán nem gondoltam volna,
mikor leültünk beszélgetni, szóval izgatottan várom.
- Hogyan készüljek? - Ne csinálj semmit!
Egész életedben erre a fotózásra készültél.
- Te jó ég! - Csak gyere el!
- A többit bízd rám! - De ruhában leszek?
- Valószínűleg. - Úristen!
Kelly, annyira házias vagy!
- Nem főzök, de takarítok. - Utálom a takarítást.
Az kemény munka.
Engem kikapcsol. Ezt elteszem.
- Ha éhesek leszünk. - Kelly, itt a torta.
Eljátszom, hogy én vagyok a futár.
- Kimész? - Igen, kérd Kevint, hogy nyisson ajtót.
- Pennsylvania legrandomabb pontján. - Félbeszakíthatlak?
Csak rég nem látott unokatesókról beszélünk.
- Unokatesókról? - Igen.
Nagyon klassz.
Milyen volt a vacsora? Ízlett?
- De együtt ettünk. - De ízlett?
- Ízlett a vacsi? - Igen, nagyon.
- Nem ugyanazt etted? - De, csak kérdezem.
Kinyitnád az ajtót?
Türelmetlen.
- Úristen! - Futár vagyok.
Boldog szülinapot
Hadd tegyem le!
Nem felejtettétek el.
Kívánj valamit!
- Elmondhatom, mit kívánok? - Nem.
- Valóra fog válni. - Mondd az univerzumba!
- Ez az! - Boldog szülinapot!
Gyere!
- Boldog szülinapot! - Köszi.
Boldog szülinapot!
- Boldog szülinapot, papi! - Köszönöm.
Kiroppan a hátam.
Azt hittem, elfelejtettétek.
Nagyon köszönöm!
Sok tortát küldtem már Kane-nek. Szülinapjára, bocsánatkérésként…
Szerintem azzal akarja kifejezni, hogy hozzuk helyre a dolgokat,
hogy ő is tortát ad nekem.
Nem olyan jó minőségű, mint amilyet én szoktam, de kezdetnek jó.
Mikor megérkeztem ide, kicsit feszült voltam.
Éreztem, hogy vannak megoldatlan dolgok. De most…
Olyan jól érzem magam!
Újra önmagam vagyok.
- Nem követtelek ki. - Kikövettél?
Nem. Csak lenémítottalak.
Várj, őszintén szólva…
- Lenémítottam. - Én is lenémítottalak.
- Akkor oldjuk fel a némítást mindketten! - Igen, oldjuk fel!
Menj a követésre!
- Nem akarok. - Látni akarom.
Menj a követésre!
Történetek és bejegyzések?
Úristen, azt is letiltottad?
De azért lájkoltam a képeid.
Helló!
- Úristen! Itt a legenda! - Mi a helyzet?
- Köszönöm, hogy vállaltad. - Szuper lesz!
Ahogy jöttünk Mike-kal, meséltem neki,
hogy ebben a műsorban szerepelsz stb.
És mondtam, hogy az benne a legrosszabb,
hogy Anna folyton bánt téged.
Most kicsit belelátok az egészbe, és próbálom megfejteni a dolgot.
Nem kedvel, és keresi, hogyan kezdhet ki.
Mintha azt utálná benned, ami neki nincs meg.
A boldogtalan emberek nem örülnek mások boldogságának.
Te boldog embernek tűnsz. Ugye?
Eltekintve attól, hogy most halálfélelmed van.
- Ja, intézz nekem terápiát! - Oké.
- Ha túlélem… - Ha túléled, intézem.
Mit szoktál fotózás előtt mondani a modelljeidnek? Vagyis az áldozataidnak.
- Áldozatok? - Fotóalanyok.
Az jobb szó, mint az áldozat.
Ha néha kényelmetlenül is érzed magad, vagy félsz megcsinálni valamit,
akkor is menj el a határodig!
Néha elmegyek a Neiman Marcusba, mikor leárazás van…
Nem hiszem, hogy bárki szeretne kilépni a komfortzónájából.
De én sem leszek már fiatalabb.
Valamikor ezt is ki kell próbálni.
Úgyhogy hajrá!
Igyunk egy Johnnie Walkert!
- Tudod, mit? - Csak…
Én inkább… Induljon a buli, gyerünk!
- Oké. - Te tudod.
- Ilyet még nem csináltam. - Egészség!
- Csirió! - Hogy túléld a mai napot!
- Erős. Gyerünk, haladjunk! - Ez az, ribancok!
- Hajrá! - Készen állok.
Máris becsípett.
Kezdjük, srácok!
Azt szeretném, hogy teljesen érzelemmentes legyél.
Oké.
- Mindent arra fúj a szél. - Oké.
Igen, maradj így!
Oké. Készen állsz? Felvétel indul!
Szuper. Maradj így!
Ne mozdulj! Tökéletes. Ez az!
Készen állsz? Engedd lejjebb!
- Teljesen? - Mindenki volt már meztelen.
Tökéletes látvány. Tökéletes póz.
Maradj így! Nyújtsd ki!
Igen.
Nagyon jó.
Most erős vagy.
És igen. Ez az.
Tökéletes.
Ez így csodás.
Igen, így.
Maradj így!
Ez fantasztikus.
Nézz arra! Igen, maradj így!
Nem emlékszem, mikor voltam utoljára ennyire igénybe véve érzelmileg
és fizikailag.
Úgy érzem, egy új, eddig ismeretlen oldalamat fedeztem fel.
- Kész! - Éljen!
Ez volt olyan szörnyű?
- Nem. - Köszönöm.
- Köszönöm! - Menj melegedni!
Oké, köszi.
- Megtanítsalak vezetni? - Persze.
Most adj egy kis gázt!
Most engedd fel a kuplungot!
Ez az.
Most még egy kis gázt!
Elindultunk! Teljesen be a kuplungot!
- Sikerült! - Éljen!
KANE LAKÁSA
- Nem. - Mi ez?
Kettősszemhéj-szalag.
Hogy működik?
- Várj! Mindjárt rájövök. - Meg akarom nézni.
Japánban készült, biztos jó.
- Basszus! - „Válassza ki az ideális formát!
Tegye a szalagot a szemhéjra! Drámai változás.”
Hadd olvassam el! „A keskenyebb végéről kezdje.”
Azt hittem, csak felragasztod és kész.
Elég drámai…?
Totál görbe lett.
- Drámaian nézek ki? - Hadd lássam!
- Mi a faszt csináltál? - Próbálj másikat!
Neked eredeti a szemhéjad?
Oké…
Mikor kicsi voltam, szimpla szemhéjam volt.
Ahogy nőttem, az egyik dupla szemhéj lett. Ezt megműttettem, hogy egyformák legyenek.
Túl sokáig magyaráztad, hogy miért műttetted meg.
Lehet, hogy traumatikus gyerekkorod volt, de megműttetted magad.
Amúgy büszke vagyok magamra.
- Aha. - Nézd, milyen jól néz ki!
Kiskoromban mindig nagyobb szemeket akartam. Nem voltak egyformák.
Sziasztok! Kettősszemhéj-műtéten gondolkozom, segítsetek.
Ha jól megnézitek, láthatjátok a ráncot.
Szeretném, ha egyformábbak lennének a szemeim. Nézzétek…
Ha megnézitek, a bal szemem nagyobb, mint a jobb.
Apa, mi a baj? Mit csináltatok anyával, hogy féloldalas lettem?
- Tetszik. - Csukd be!
Már mindkettőt meg akarom csináltatni. Jössz majd értem a kórházba?
- Jobb, nem? - Kicsit nagyobb.
Ázsiában teljesen elterjedt, hogy mikor a lányok 13, 14 évesek lesznek,
megműttetik magukat, és a szüleik fizetik.
De a pasik nem műttetik meg magukat. Nem beszélnek ilyenről, ez tabu.
Apám mindig ellene volt minden kezelésnek meg ilyesminek.
Azt mondja, nem természetes, de szerintem
már annyit dolgoztam a testemért,
lefogytam, meg minden.
És szerintem ez már…
Ez az utolsó csinosítás.
De szerinted mikor lesz elég? Mi az elég?
Ez lesz az utolsó.
- Nem tudom. - Én igen. Tényleg…
De nagyon hezitálok, mert most, hogy idősebb vagyok,
szeretnem kéne magam, mert így vagyok szép.
De most már van pénzem megcsináltatni.
Nem a pénzről van szó. De nem akarok képmutató lenni.
Régen nagyon nem voltam elégedett magammal.
Nem bánom, de közben senkit nem akarok műtétre bátorítani,
mert most már azt gondolom, szeretnünk kell a külsőnket.
A kettősszemhéj-műtét nagyon gyakori az ázsiai kultúrában.
De úgy érzem, nem sokat beszélünk róla.
Szinte próbálják titokban tartani az emberek.
Sokan azt gondolják, azért csináltatják ezt a műtétet,
mert nyugatinak akarnak kinézni. Én sosem gondoltam így,
mert a ránc nélküli szemhéj is lehet szép, meg a kettős is.
Ez egyéni preferencia.
De bárhogy is döntesz, támogatni foglak.
Ha nem csináltatod meg, akkor is.
- Ez nagyon kis változtatás. - Felragasztod, mikor kérem?
Dehogy, én nagyon béna vagyok ebben, a sminkelésben.
Nem vagyok lányos lány, nem értek az ilyenekhez.
KEVIN LAKÁSA
Basszus!
- Hahó! - Szia!
Szia!
- Ezt neked hoztam. - Ne!
- Te jó ég! - Most takarítottam.
- Ne vedd le a cipőt! - Biztos?
- Jól áll a magassarkú. - Tudom.
- Nem venném le. - Jól nézel ki.
Várj, ez is a tiéd.
- Köszi! - Remélem, tetszenek.
Mire utalsz a lepedővel?
- Hogy már szükséged volt rá. - Oké, vettem az adást.
Kev! Ide tegyük, itt jó helye lesz.
Malibu óta sokkal jobb a kapcsolatunk Kevinnel.
Annyi mindent tisztáztunk!
Egyenesebbek vagyunk egymással.
- Leülök. - Miért bámulod a hasam?
Nem bámultam a hasad.
Az arcomat nézd, ne a hasam!
De nem bírja abbahagyni a flörtölést.
Nem bírja, de megértem. Nem haragszom rá.
Az ő helyében, ha én ott vagyok előtte… Szóval megértem.
Mi ez? Egy koreai honlap?
Igen…
Találkoztam valakivel,
aki segíteni fog
megtalálni a vér szerinti családomat.
Ne már!
Susan Cox. Régi motoros a témában.
Ő volt az egyik első Amerikában,
akit adoptáltak, és megtalálta a vér szerinti szüleit.
És most más koreai adoptáltaknak akar ebben segíteni.
- Végre… - Személyesen is!
- Olyan jó látni! - Téged is!
A koreai konzulátuson keresztül ismertem meg Susant.
Küldetésének érzi, hogy segítsen adoptáltaknak megtalálni a szüleiket.
Kevin, amikor a családomat kerestem,
feladtam egy újsághirdetést.
Én ezt tenném a helyedben.
Minden információ, minden kis morzsa
hasznos lehet.
Azt hittem, már elfogadtam, hogy nem ismerem a vér szerinti szüleimet.
Főleg a hipnoterápia után.
De egy idő után csak egyre több kérdés merült fel bennem.
És rájöttem, hogy ez csak a kezdet.
Adott pár ötletet, hogy kezdjek hozzá. Adjak fel újsághirdetést Koreában.
Szerinted mit írjak bele?
„Kevin Kreider modell, fitneszmodell keresi…” Nem tudom.
Azt fogják mondani, hogy ez nem túl koreai név.
- Ez egy fehér pasi. - Mi a koreai neved?
Tae Jin Kim.
Azt akarom beküldeni.
- Ez te vagy? - Igen.
- Micsoda gombafrizura! - Tudom.
Kev!
Hogy tudtak lemondani rólad?
- Én sem tudom. - Olyan cuki!
Oké, szóval…
Kim Tae Jin,
a szuvoni Kim Hwa-Jung unokája…
Keresi…
- Vér szerinti családját. - Tehát bárkit.
Anya, apa, nagypapa.
Vagy bárkit, aki tud…
- Segíteni. - Igen.
Írj magadról!
Hol születtél? Mikor voltál utoljára…
A holdnaptár szerinti július hónapban született
1983-ban.
- Honnan fogadtak örökbe? - A hunongi árvaotthonból fogadták örökbe.
Philadelphiai családhoz került…
Igen.
…hároméves korában.
Írjam, hogy jóképű?
Jól nézel ki.
Tudom. Koncentrálj!
Próbálok. Mondjam, hogy csak megnyugvást keresek?
Igen, írd le, amit érzel!
Kész is. Üzenet a világnak, olyan embereknek, akiket sosem ismertél.
Sajnállak. Emlékeztet arra, amin én mentem keresztül.
Mindent megteszek, hogy segítsek megtalálni a családodat.
- Hogy le tudd ezt zárni. - Köszönöm!
Mi van, ha vannak testvéreid?
- Tudom. Ez… - Mi van, ha van egy szexi bátyád? Hűha!
Tessék?
- Képzeld csak el! - Ez…
DR. GLENN VALLECILLOS PLASZTIKAI SEBÉSZ
- Dr. V! - Kane!
- Helló! - Hogy vagy?
- Nézzenek oda! - Jó látni.
Mindig olyan jó az öltönyöd. Ez Tom Ford?
Lanvin.
Tessék, az orvosom Lanvinban.
- Azért jöttem újra hozzád… - Mesélj!
Sosem szerettem… Vagyis nem nem szerettem, hanem mindig is zavart
a szemhéjam.
Ezen az oldalon kettős van,
itt meg hiányzik a ránc.
- Tetszik a szemhéjad. - Köszönöm!
Úgy érzem, ha kicsit kijavítanánk,
jobban nézne ki az arcom.
Ez az oldala tetszik, csak a másik nem.
Ha az ázsiai népességet tekintjük,
körülbelül az ázsiaiak felének van ránc a szemhéján,
a másik felének pedig egyáltalán nincs.
Ez a személy tökéletes példa. Itt részleges redő van.
- Itt vége. - Nekem részleges.
- Ilyen vagy te. - Fáj?
Nekem nem fog.
- Milyen az eljárás? - Lehet ébren vagy altatásban is.
Egy hétig lesznek varratok a szemedben.
Úgy négy hónapig lesz duzzadt, míg teljesen le nem lappad.
Négy hónapig?
De a redőt azonnal látni fogod.
- A kockázat a szemhéj aszimmetriája. - Akkor visszakapom a pénzt?
Viccelek! Bízom benned.
- Tíz százalékot. - Csak…
- Vissza lehet csinálni, ugye? - Igen, vissza lehet.
De igyekszünk, hogy elsőre jó legyen.
Ami az árát illeti, annyi, mint egy Hermes táska? Vagy egy Chanel Jumbo 2.55?
Hívjuk Jessie-t, és…
Doktor úr, ha jól számolom, 30% kedvezményt kérek.
Ez az utolsó, amit meg akarok csináltatni.
Szimmetrikus arcot szeretnék. Mint Angelina Jolie-é, az maga a tökély.
Izgatottan várom, hogy tökéletes legyek.
Szóval, Jessie, húszezerre gondoltam.
- Húszezer altatásban. - Ez az!
- Ha készpénzt adok? - Arra van kedvezmény?
Keresek is egy automatát.
Helló!
Szia!
Úristen, most jöttem rá,
hogy Birkinnel jöttem.
Légyszi, ne égesd el!
- Hadd nézzem! - Most ne!
Hadd lássam!
Azta!
Úristen!
- Ez egy Ostrich. - És ha víz alá tennénk?
- Ne, ne bántsd! - Az óceán fenekén tök jól nézne ki.
Gondolj bele!
- Megnézzük… - Olyan nagy?
Nagy lett.
Várj! Nem akarom magam ekkorában látni.
- Pedig fogod. - Ne, nem akarom.
- Szóval… - Inkább kisebben szeretem magam.
- Nos… - Úristen!
Szerintem sikerült Kelet és Nyugat szembeállítása.
Együtt a vadnyugat, a Ferrari, a keleti kultúra.
Tényleg jól működnek együtt. Nézzük a másodikat is!
- A másodikat? - Igen.
Jorge megmutatja.
Nagyon szép.
Libabőrös lettem.
Nem tudom levenni a szemem az arcomról.
Emlékszel a beszélgetésünkre,
mikor a gyerekkorodról meséltél?
Úgy érzem, az a beszélgetés jelenik meg ezen a képen.
Kíváncsi vagyok, mit gondolsz erről, mert ez elég egyedi.
Nem tudom, észrevetted-e, mikor ezt fotóztam.
- Úristen! - Ugye?
Ezt kurvára imádom.
Nem tök jó?
Ez olyan, mint a legvadabb időkapszula.
Igen. Imádom ezt a walkie-talkie-t…
- A víz! - A víz, minden.
Itt van a hangosítós táska, meg minden…
Libabőrös vagyok, és zakatol a szívem.
Ráadásul maszk is van rajta.
Hiszen ez a Covid idején készült.
Ezt mindig tudni fogjuk a maszkból.
- Hogy ekkor készült. - Te jó ég, igen!
Annyira jó.
- Jó lett. - Ez a kedvencem.
Ez tetszik a legkevésbé, ugye?
- De attól még tetszik. - Tetszik.
- Válasszak közülük? - Oké.
Az a helyzet, hogy amelyik a legkevésbé tetszik, azt…
Úristen! Viccelsz?
- Ne csináld! - Azt széttépjük.
Az nincs többé. Fogd meg, és…
- Ne! - Rajta!
- Ez valami beteg terápia? - Egy, kettő, három!
Ne!
- Jó érzés. - Nem az.
Kész.
- Csodás. - Köszönöm!
- Király volt. - Alig várom a következőt.
- Később találkozunk! - Ne, azt ne!
Megyek is.
Ne!
KEVIN LAKÁSA
Szia!
- Szia, Kevin! - Hogy vagy, Janice?
Csodásan. És te?
Jól. Éppen jógáztam.
Próbáltam egyensúlyba hozni az energiáimat meg a csit. És eszembe jutottál.
Az jó érzés.
Fantasztikus.
Ahogy kinyitod a csípőd, kiengeded a negatív energiát és érzéseket.
- Igen. - Úgy érzem, egy hullámhosszon vagyunk.
Ugye?
Igen.
Tetszett, mikor ezt csináltam?
Igen.
Szóval…
Meg akartam kérdezni, hogy ráérsz-e valamikor
egy randira vagy ilyesmi?
Mert szerintem hasonlóan állunk a spiritualitáshoz, és…
Igen, tök jó lenne jobban megismerni.
Oké, akkor csináljuk! Megírom az időt és a helyet. Megoldjuk.
- Oké, jól hangzik, Kevin. - Szuper. Majd találkozunk, szia!
Ez a reiki lényege. Kisöpörni a rossz energiát.
És beengedni az újat.
Beengedem Janice jó energiáit. Az tökéletes új kezdet lesz.
Igen!
A feliratot fordította: Lipták András