EN NETFLIX-SERIE
Hva er den lukten? Det lukter så godt.
-God morgen. -Morn.
-God morgen. -God morgen.
-Har alle stått opp? -Jeg vet ikke.
Jeg ser noe annet som skulle være...
Beklager. Jeg så ingenting.
Du kan ikke se på meg på den måten lenger.
-Det er rett foran ansiktet mitt. -La meg hjelpe deg litt.
Hva er det?
Å, jøye meg.
-Det lukter hjerteinfarkt. -Jeg vet det.
Å, jøye meg.
Hvorfor er du naken?
-Hva skjer? -Morn!
Det er ikke noe jeg vil se om morgenen.
-Det er altfor tidlig for dette. -Hva mener du?
Jeg vil ikke se på dette.
-Hva er det du ser på? -Ingenting. Jeg kikker ikke.
Kevin, jeg har ombestemt meg.
Nei!
Nei! Æsj!
-Så ekkelt! -Ikke gjør det!
-Jeg har laget min-- -Ikke gjør det.
Legg det bort.
-Jøye meg! -Ikke bruk det igjen.
-Okay. Greit. -Ta på deg forkle. Dekk deg til litt.
-Sjekk dette. -Det var jævla mange pannekaker.
-Det er mye kjærlighet. -Hvem spiser så mange pannekaker?
Vi skal det. Sett dere.
Kanskje du kan få jobb hos IHOP. Dette ser veldig proft ut.
-Seriøst? -Ja.
Okay. Da spiser vi.
Denne er så tykk.
Vent. Er dette de berømte pannekakene jeg har hørt om?
-De du lager for jentene dine? -Er det dette du gir dem?
Hvorfor peker du på meg med en kniv når jeg sier det?
-Jeg stiller bare et spørsmål? -Ja. De er det.
-Ja? -Ja.
Okay.
Ikke dårlig.
Jeg er overrasket
over kokkekunstene dine.
Jeg trodde at pannekakene ville ha vært mye bedre,
for vi har snakket om hans berømte pannekaker i en evighet.
Men den ser ikke så bra ut.
Men det er godt å se Kevin tulle,
og være i godt humør.
Kan du gi meg oppskriften?
Jeg gir deg $100 hvis du spiser opp dem på fem minutter.
Seriøst? Det klarer jeg.
-Fem minutter. Gå! -Fem minutter.
Tretti sekunder.
Dæven.
-Ikke sett i halsen. -Det er et hår i den.
Det er ekkelt.
-Det er ditt. -Det er så langt.
Det er ditt.
-Hei, hvordan går det? -Hei! Bra.
Hyggelig å treffe deg.
Vi går bort dit.
-Kim? -Ja.
Kevin? Kane?
Er dere klare til å bli helbredet?
Jeg er klar. La oss bli helbredet.
-Min Tvilling-dronning! -Hallo.
Hvordan går det?
Jeg har drevet mye med helbredelse i det siste.
Og jeg har jobbet mye med en fantastisk Reiki healer som heter Janice.
Jeg har hatt noen dype samtaler med Janice, og hun har vært til stor hjelp.
Jeg føler at i denne vennegruppen
er det flere problemer som må løses.
Jeg håper vi fire kan komme til enighet.
-Kane, hyggelig å treffe deg. -Hyggelig å treffe deg.
Jeg gleder meg til dette.
Jeg vil bare advare deg. Du er kanskje gravid etter dette.
-Herregud! -Dette er Kevin.
Det er ikke sant. Hvis jeg tar av meg klærne.
Hyggelig å treffe deg, Kevin.
-Vent. Kjenner du Janice? -Nei.
-Du fortalte meg om henne. -Du prøvde å finne henne på Instagram.
-Nei, jeg fant henne på Google. -Stalker du meg?
Nei, jeg så bare et bilde av den hun snakket om.
Det er en annen historie her som vi ikke kjenner til.
-Vi går bort hit. -La oss sette oss.
-Skal vi sette oss? -Ja, vi setter oss på gulvet.
-Jeg liker dette. Jeg vil gjøre dette. -Ja. Bra. Gjør dere komfortable.
Jeg skal tenne dette lyset for å markere at vi nå går inn i et trygt rom.
Dette handler om å utvikle empati
og medfølelse for hverandre, og å finne en felles plattform.
Det dreier seg om fredelig kommunikasjon.
-Om hva? -Om følelsene deres.
-Om følelsene deres? -Om gjengen?
Om gjengen.
Hvis du føler noe spesielt, så er dette stedet hvor du kan dele følelsene dine.
Ingen dømmer hva du sier. Vi vil alle lytte.
For meg har det vært en reise mot selvhelbredelse
og selvoppdagelse, noe jeg aldri har opplevd før.
Jeg har alltid nedprioritert meg selv.
Jeg har aldri hatt så mye personlig vekst før.
Jeg er så takknemlig for hver og en av dere, og vennskapet vårt.
Dere er som familie for meg.
Kelly, det har ikke vært lett å se problemene du har hatt med Andrew.
Jeg er sikker på at du en dag finner noen som er helt fantastisk.
Jeg er så stolt av deg, og du er en god person.
-Takk. -Takk.
-Min tur. -Ja.
Jeg tror jeg trenger mer helbredelse.
Jeg har fremdeles denne guarden oppe når det gjelder vennskap,
og jeg trenger å stole mer på folk.
Tillit.
Tillit er basisen i alle forhold.
-Ja. -Ja.
Jeg lærer å sette mer pris på vennskapet med Kevin.
Kim, du er en av mine beste venner, og vi har vært igjennom mye sammen.
Og jeg er alltid her for deg.
Jeg blandet meg i sakene deres,
men dere er mine sanne venner.
Og jeg skal prøve å være en venn.
Jeg skal prøve, men det er ikke lett.
Kevin, du betyr veldig mye for meg.
Derfor følte jeg meg såret.
Du må vite det, for jeg vet at dette vennskapet kommer til å vare livet ut.
Ja.
Jeg vil høre fra Kevin,
for det virker som at det virkelig påvirket deg.
Jeg vil vite hvordan det føltes å høre det fra Kane.
Nei...
Det er helt greit.
Gråt. Få utløp for følelsene. Det er helt greit.
Det er bra å få ut følelsene. Tårer er bra.
Jeg er overrasket over Kane,
for jeg trodde ikke at dette vennskapet betydde noe for ham.
Jeg trodde vennskapet var over, at han ikke brydde seg.
Kevin har vært en god venn. Han er ikke annet enn snill.
-Takk. Du betyr så mye for meg. -Bare hyggelig.
Da får jeg vel velge meg ut et par av skoene dine.
-Å, herregud! -Nei!
Herregud!
Å høre ham si det, og tro på at han også savnet dette,
det gjorde meg veldig rørt.
-Det er ikke lett. -Du sa du savnet...
-Det er ikke lett. -Vet det. Jeg savnet også dette.
Ja.
Jeg innså ikke hvor mye dette tynget meg. Jeg bare...
I oppveksten hadde jeg alltid problemer med å stole på folk.
Jeg har blitt så god på å stenge folk ute, slik at det ikke påvirker meg.
Men noen ganger er ikke det så bra.
Jeg ser på Kevin og vet han har det tøft. Vet innerst inne at han er en bra mann.
Det er en sann venn der.
Og jeg lærer meg hvordan jeg kan bli venn med ham igjen.
Okay, dere. Jeg vil gjerne avslutte ritualet med en buddhistisk te-seremoni.
Hensikten med dette er symbolikken. Vi fyller koppen til den andre personen,
og dine intensjoner har du oppi teen.
Se for deg at du har det oppi koppen deres og at de mottar det.
Så la oss begynne.
Kevin, jeg vil bare si at...
At jeg stoler på deg, og jeg setter veldig stor pris på vennskapet vårt.
Jeg holder det jeg lovet da jeg sa at uansett hva som skjer mellom oss,
så vil vi alltid være venner, og det er jeg veldig glad for.
Vennskapet mellom Kevin og meg er bedre enn et forhold.
Vi har noe veldig spesielt og unikt.
Jeg er så glad for at han forstår, og at han ikke bærer nag til meg.
Vi kommer til å være venner i veldig lang tid.
Skal vi avslutte med en gruppeklem?
-Ja. -Ja.
-Som kyss og glem det. -Kyss og--
Nei, klem. Vi tar en klem.
-Tusen takk, dere. -Tusen takk.
Hvor kjent er du med arbeidet mitt?
Jeg er en fangirl, for å si det mildt.
-Fantastisk. -Jeg er en stor fan.
Tyler Shields er en av de mest ikoniske fotografene i vår tid.
Hans verk har blitt solgt hos Sotheby's,
og blir utstilt på gallerier rundt om i hele verden.
Det er ganske vilt at han
vil ta bilder av meg.
Jeg vil gjøre noe som er veldig interessant og unikt.
Så da må jeg spørre deg, hvor langt er du villig til å gå?
Å, jøye meg.
Arbeidet ditt kan diskuteres i all evighet.
Jeg mener, det reiser alltid spørsmål og åpner for dialog.
Jeg elsker det!
Det vekker alle slags følelser.
Er det noen du ville ha hengt opp i huset ditt, eller noen du ikke ville hatt oppe?
Jeg ville kanskje ha hengt opp ett av bildene hvor du ødelegger Birkin-vesker.
Okay.
-Enten det med den brennende vesken-- -Ja.
Jeg har--
-Har du Birkin-vesker? -Ja.
Har du noen som du er villig til å kvitte deg med?
Du får den kanskje ikke tilbake, men jeg lover at du vil få et bilde.
Skal du sette fyr på meg?
-Har du blitt satt fyr på? -Nei.
Vel, kanskje.
Jeg er ganske innadvendt og sjenert.
Okay. Hva har du gjort i livet hvor du tenkte:
"Jeg var livredd for å gjøre det, men jeg gjorde det."
Vel, jeg ble nylig bedt om å være med
i den 30. serien av Dancing with the Stars.
-Er du innadvendt? -Ja.
Okay. Så når du skal gjøre noe for moro skyld, så velger du
å danse foran millioner av mennesker. Og du synes det er en god idé.
Når du sier det på den måten, og jeg kommer knapt til å ha en tråd på kroppen.
-Dancing with the Stars vil du skal være-- -Ja, halvnaken.
-En tredjedel naken. -Okay.
-Ja, eller helt naken. -Åttifire prosent naken.
Ville du være komfortabel hvis du var naken på disse bildene?
Jeg har nok et slags identitetsproblem
hver gang jeg må vise mer naken hud,
fordi i min kultur er det viktig å være blek og hvit.
For det er et tegn på-- Eller i hvert fall i fordums tid,
et tegn på rikdom og velstand.
Du er innendørs. Du er ikke ute og arbeider.
I vestlig kultur blir du ansett for å være syk hvis du er blek.
Folk ville si at jeg var syklig, at jeg ikke var frisk.
Så jeg har alltid havnet mitt mellom Østens og Vestens ideologi
om hva skjønnhet er.
Det er ting jeg vet om din kultur,
men det er tydeligvis ting som jeg ikke aner noe om.
Så jeg vil gjerne gjøre noe kulturrelatert med bildet.
Hvis vi snakker om Østen og Vesten...
Noe klassisk fra Østen ville være frisyren.
-Veldig tradisjonelt, gammelt, dynastisk. -Veldig tradisjonelt.
Og når du tenker på Vesten, så tenker jeg på ville vesten.
Ikke sant? Som en gammel Western-by.
Som de klassiske vertshusene.
Så du har Østen
og Vesten, med deg i midten.
Det jeg ser for meg er veldig annerledes enn det jeg hadde trodd jeg ville se
da vi først satte oss ned for å snakke om dette, så jeg er veldig spent.
-Hvordan skal jeg forberede meg til dette? -Du trenger ikke å gjøre noe.
Du har forberedt deg til dette bildet hele livet.
-Å, jøye meg. -Alt du trenger å gjøre er å møte opp.
Jeg tar meg av resten.
Men påkledd.
-Angivelig. -Jøye meg.
Kelly, du er så huslig.
-Jeg lager ikke mat, men jeg vasker. -Jeg hater å vaske.
Det er hardt arbeid.
Jeg synes det er avslappende. Jeg tror jeg skal sette bort denne.
-I tilfelle vi blir sultne. -Kelly, kaken er her.
Jeg kan late som jeg er fra Postmates eller noe.
-Går du ut? -Ja, og be Kevin om å gå og åpne opp døra.
-Mest tilfeldige stedet i Pennsylvania. -Har dere en viktig samtale?
Nei, bare snakker om søskenbarn som dukker opp.
-Søskenbarn? -Ja.
Det er kult.
Hvordan var middagen? Likte du middagen?
-Vi har akkurat spist sammen. -Likte du det?
-Likte du middagen? -Ja, jeg elsket det.
-Spiste ikke du det samme? -Jo, jeg bare spør.
Kan du åpne døra?
Han er utålmodig.
-Herregud! -Det er Postmates!
Gratulerer med da'n
La meg sette den her.
Du husket det.
Ønsk deg noe.
-Kan jeg fortelle deg hva ønsket mitt er? -Nei.
-Da går det ikke i oppfyllelse. -Fortell universet.
-Yay! -Gratulerer med dagen.
Kom her.
-Gratulerer med dagen. -Takk.
Gratulerer med dagen.
-Gratulerer med dagen! -Takk.
Knekk opp ryggen min!
Jeg trodde dere hadde glemt det.
Jeg setter pris på deg.
Jeg har gitt Kane mange bursdagskaker og bedt om unnskyldning.
Jeg tror at hans måte å si unnskyld på
er ved å gi meg en kake også.
Selv om det ikke er den kvalitetskaken jeg gir ham, så er det en begynnelse.
Da jeg først kom hit, følte jeg meg litt anspent.
Jeg følte at det var noen uoppgjorte ting der. Nå føler jeg--
Du, det føles så bra nå.
Jeg er meg selv igjen.
-Jeg sluttet ikke å følge deg. -Sluttet du å følge meg?
Nei, jeg begrenset deg.
Vent, for å være--
-Jeg begrenset ham. -Jeg begrenset deg også.
-La oss "ubegrense" hverandre. -Ja, vi burde "ubegrense" hverandre.
Okay, gå til følg.
-Jeg vil ikke. -Jeg vil se dette!
Gå til følg.
Historier og innlegg!
Herregud, du gjorde det på historier og innlegg.
Men jeg likte bildene dine.
Hallo!
-Herregud. Der er legenden. -Hvordan går det?
-Tusen takk for at du gjør dette. -Jeg er så spent.
Så da Mike og jeg skulle komme hit i dag, begynte jeg å fortelle ham
om dette fantastiske programmet og bla-bla-bla.
Og jeg sa: "Å, ja." Det største problemet med programmet
er at du blir helt tyrannisert av Anna.
Nå får jeg skikkelig innblikk her. Så jeg sa: "Hva er virkeligheten her?"
Hun liker meg ikke, og prøver å finne ting hun kan kritisere.
Det virker som hun hater ting ved deg som hun mangler selv.
Jeg har sett at folk som ikke er fornøyde ikke liker folk som er fornøyde.
Du virker veldig glad og fornøyd.
Bortsett fra frykten din for en forestående død i dag.
-Ja, den terapitimen. Det blir jeg med på. -Okay.
-Hvis jeg overlever dette-- -Hvis du overlever, så gjør vi det.
Hva pleier du å si for å oppmuntre objektene dine, modeller
og ofre. Jeg mener...
-Ofre. -Deltagere.
"Deltagere" er et bedre ord enn ofre.
Selv om ting blir ubehagelig og du er redd for å gjøre noe,
så vær villig til å gå til den ytterste kanten.
Noen ganger går jeg til Neiman Marcus når det er salg, men...
Jeg tror ikke noen liker å gå utenfor komfortsonen sin.
Men, du vet, jeg blir ikke noe yngre.
Så jeg må jo prøve alt etter hvert.
Så nå kjører vi løs.
Vi må ta en shot av Johnnie Walker.
-Vet du hva? -Vi må bare--
Jeg tar bare litt. La oss få til dette her. Sånn.
Okay. Sånn.
-Dette er noe nytt for meg. -Skål.
-For at du overlever dette.
-Kom igjen. Lyset blir dårligere. -Kom igjen, kjerringer.
-Nå braker det løs. -Jeg er klar!
Hun er brisen allerede.
Kom igjen, dere.
Jeg vil at du skal være veldig stoisk.
Okay.
-Alt blåser den veien. -Okay.
Ja, hold den. Det er bra.
Okay. Klar? Og action.
Flott. Stopp.
Hold den stillingen. Ja, perfekt. Sånn, ja.
Klar til å gjøre noe ukomfortabelt? La den gli ned.
Skal jeg slippe den ned?
Alle har vært nakne.
Perfekt stilling.
Bare hold den.
Ja.
Veldig bra.
Nå er du sterk.
Og, ja. Der, ja.
Perfekt.
Der, ja. Det er bra.
Ja, der.
Hold den stillingen der.
Det er fantastisk.
Se den veien. Ja, hold den.
Jeg kan ikke huske når jeg sist anstrengte meg sånn, følelsesmessig
og fysisk.
Jeg føler at jeg oppdager
nye sider ved meg selv, som jeg ikke visste eksisterte.
-Ferdig! -Jippi!
Var det så forferdelig?
-Nei. -Takk.
-Gå og varm deg opp.
-Vil du lære å kjøre denne? -Ja, kom igjen.
Hold den, gi litt gass.
Slipp opp clutchen.
Der, ja!
Litt mer gass!
Vi kjører den, for faen! Inn med clutchen!
-Du klarte det. -Yay!
KANES LEILIGHET
-Det er ikke det. -Hva er det?
Det er dobbel øyelokkteip.
Hvordan fungerer det?
-Vent. La meg finne ut av dette. -Jeg vil se.
Den er laget i Japan, så jeg stoler på den.
-Dæven! -"Bestem deg for den perfekte linjen."
"Sett teipen på øyelokket."
-"Dramatisk forandring." -La meg lese det.
La meg lese det fort. "Legg på fra den tynne siden av pinnen."
Jeg trodde det bare ble klistret på, og ferdig.
Er det dram--?
Den er skjev.
-Ser jeg dramatisk ut nå? -La meg se.
-Hva faen gjorde du? -Prøv en til.
Er øyelokkene dine ekte?
Vel, mine...
Da jeg var liten hadde øynene mine bare enkle øyelokk.
Men etter hvert som jeg ble eldre, så ble ett øye større med dobbelt øyelokk.
Så fikk jeg dette øyet fikset, slik at de ble like.
Det var en lang forklaring på å si at du hadde et kosmetisk inngrep.
Uansett hva du gikk igjennom som barn, så hadde du et inngrep.
Jeg er veldig stolt av meg selv, forresten.
-Ja. -Se så fint det ble.
Jeg ønsket meg alltid større øyne i oppveksten.
Jeg følte det var ujevnt.
Hei, dere. Jeg vurderer å ta dobbel øyelokkoperasjon og trenger deres hjelp.
Hvis dere ser nøye etter, så ser dere folden her.
Jeg vil få øynene mine til å se mer like ut, som dere ser. Se.
Hvis dere ser, så er venstreøyet mitt større enn det høyre.
Jeg spør liksom: "Pappa, hva gjorde du og mamma for å få meg så skjev?"
-Jeg liker det. -Nesten.
Nå vil jeg gjøre noe med begge.
Kan du hente meg på sykehuset hvis jeg gjør det?
-Det er bedre. -Det er litt større.
Det er så vanlig i Asia når jentene blir 13, 14 år.
De går og blir operert, og foreldrene støtter dem.
Men guttene, de tar ikke operasjon. De snakker ikke om det. Det er tabu.
Faren min har aldri vært for alle disse behandlingene og greier.
Han sier at det ikke er naturlig, men for meg er det noe som--
Jeg føler at jeg har jobbet så hardt med kroppen min,
gått ned i vekt og sånn.
Og det føles som det rette...
Det er den siste forbedringen.
Men når mener du det er nok? Når holder det?
Dette blir den siste.
-Jeg vet ikke-- -Jeg ser det, men det gjør jeg.
Jeg føler meg veldig splittet når det gjelder inngrep. Nå som jeg er eldre,
føler jeg at du burde elske utseendet ditt. Du er vakker.
Men nå som jeg er eldre, har jeg mer penger, slik at jeg kan gjøre det.
Det dreier seg ikke om penger, men jeg vil ikke høres ut som en hykler.
Da jeg var yngre, følte jeg meg veldig usikker.
Jeg angrer ikke på det. Men jeg vil heller ikke oppfordre folk til å ha plastisk
kirurgi, for nå som jeg er eldre tenker jeg at du burde elske hvordan du ser ut.
Du vet, dobbel øyelokkirurgi er veldig vanlig i asiatisk kultur.
Men jeg føler at det ikke blir snakket så mye om.
Det er nesten som en hemmelighet folk holder på.
Folk tror at hvis du tar en slik operasjon,
så er det fordi du vil se vestlig ut. Jeg tenkte aldri på det, fordi
både enkle øyelokk er vakre, og doble øyelokk er vakre.
Det er smak og behag.
Men uansett hva du bestemmer deg for, så vil jeg støtte deg.
Det samme gjelder hvis du ikke gjør det.
-Ærlig talt, det skal så lite til. -Kan du teipe dette når jeg ønsker det?
Nei, jeg vil ikke det. Jeg er dårlig på dette. Jeg er dårlig til å sminke meg.
Jeg er ikke en jentete jente. Jeg er veldig dårlig på dette.
KEVINS LEILIGHET
-Hva skjer? -Hei.
Hei.
-Denne er til deg. -Er det sant?
-Å, jøye meg. -Jeg har akkurat gjort rent.
-Du trenger ikke å ta av skoene. -Er du sikker?
-Du ser bra ut i hæler. -Jeg gjør virkelig det.
-Jeg vil beholde dem på. -Du ser bra ut.
Vent, disse er også til deg.
-Takk. -Jeg håper du liker dem.
Prøver du å si noe med disse lakenene?
-Ja, at du trenger nye laken. -Okay. Jeg vet ikke hvor dette kommer--
Kev! Vi burde sette den her. Det er her vi burde sette den.
Forholdet mellom Kevin og meg er mye bedre etter vi var i Malibu.
Jeg føler at vi har fått snakket ut om mye.
Vi er ærligere mot hverandre.
-Jeg skal sette meg. -Hvorfor ser du på magemusklene mine?
Jeg så ikke på magemusklene dine.
Se på ansiktet mitt. Ikke se på musklene.
Men han kan ikke la være å flørte.
Denne karen kan ikke stoppe. Men jeg skjønner ham.
Hvis jeg var ham og hadde Kim foran meg, så skjønner jeg det.
Hva er det? Er det et koreansk nettsted?
Ja, så...
Jeg møtte noen
som skal hjelpe meg
med å lete etter mine biologiske foreldre, min biologiske familie.
Er det sant?
Susan Cox, hun har lang erfaring fra den koreanske adoptivverdenen.
Hun var en av de første som hadde blitt adoptert
som faktisk fant sine biologiske foreldre.
Nå hjelper hun andre koreanske barn som ble adoptert til å gjøre det samme.
-Endelig kan vi-- -Ansikt til ansikt!
-Hyggelig å treffe deg. -I like måte!
Jeg møtte Susan Cox gjennom det koreanske konsulatet,
og hun har liksom tatt det på seg som sitt kall å finne andres biologiske foreldre.
Kevin, da jeg lette etter min biologiske familie,
satte jeg en annonse i avisen.
Jeg ville ha gjort det var jeg deg.
Hver lille bit med informasjon som du kan få,
kan kanskje lede til noe annet.
Jeg trodde at jeg ville få en avslutning hvis jeg fant mine biologiske foreldre.
Særlig etter at jeg hadde brukt hypnoterapi, og delt opplevelsen min.
Men etter en stund så åpnet det seg en ny Pandoras eske full av spørsmål.
Og jeg innså at dette var bare begynnelsen.
Hun foreslo noen ting jeg skulle gjøre.
Sette en annonse i avisen, den koreanske avisen.
Hva synes du jeg burde skrive?
"Kevin Kreider, modell, fitnessmodell, prøver å finne..." Jeg vet ikke.
De kommer til å tenke: "Kevin Kreider? Det høres ikke koreansk ut."
-Hvit fyr. -Hvordan sier du navnet ditt på koreansk?
Tae Jin Kim.
Så det jeg vil sende er--
-Er det deg? -Ja, det er en liten skisse.
-Se på den bolleklippen. -Jeg vet det.
Kev!
Hvordan kunne noen adoptere bort det?
-Det var det jeg tenkte. -Det er så søtt!
Okay, så...
"Kim Tae Jin,
barnebarnet til Kim Hwa-Jung fra Suwon..."
Leter etter--
"...leter etter..."
-Min biologiske familie. -Din biologiske familie, så alle.
Som moren din, faren din, bestefar.
"...eller noen som kan..."
-Hjelpe. -"Hjelpe."
Forklar, hvem er du?
Hvor ble du født? Når var du sist--?
"Han ble født i måneden juli
i månekalenderen 1983."
-Hvor ble du adoptert? -"Han ble adoptert fra Hunong barnehjem."
"Han kom til en familie i Philadelphia..."
Sånn.
"...da han var tre år gammel."
Skal jeg si at han er søt?
Du ser flott ut.
Jeg vet det. Konsentrer deg.
Jeg prøver. Skal jeg si at jeg bare ønsker en avslutning.
Ja. Skriv det du føler.
Dette er en melding til verden og for folk der ute. Man vet aldri.
Jeg føler med deg. Dette minner meg om det jeg gikk igjennom.
Jeg vil gjøre mitt beste og det som skal til for å hjelpe deg å finne familien din.
-Slik at du kan få en avslutning. -Takk.
Hva om du har brødre og søstre?
-Jeg vet det. Det er det-- -Tenk om du har en kjekk bror.
Jøss.
Hva behager?
Bare tenk deg det.
PLASTISK KIRURGI
-Doktor V. -Kane.
-Hallo. -Hva skjer?
-Se på deg. -Hyggelig å se deg.
Du går alltid i de fineste dressene. Er dette en Tom Ford?
Lanvin.
Se på legen min i Lanvin.
-Grunnen til at jeg er her igjen, er... -Fortell meg.
Jeg har alltid mislikt-- Ikke mislikt, men noe som har irritert meg var
doble øyelokk.
Jeg har to
her og en mangler.
-Jeg liker øyelokkene dine. -Takk.
Så jeg føler at hvis jeg retter litt på det,
så vil ansiktet mitt se bedre ut.
Jeg liker ansiktet mitt herfra. Men jeg liker det ikke fra denne vinkelen.
Hvis du ser på hele den asiatiske befolkningen i sin helhet,
så har cirka halvparten av asiatere øyelokk-folder,
og halvparten har dem ikke i det hele tatt.
Denne personen er et perfekt eksempel. De har en delvis fold her.
-Folden slutter der. -Jeg har en halv.
-Sånn er du. -Gjør det vondt?
Jeg kommer ikke til å kjenne noe.
-Hvordan er prosedyren? -Du kan være våken eller sovende.
Du kommer til å ha sting i øynene i cirka en uke.
Øynene kommer til å være hovne i vel fire måneder.
Fire måneder?
Men du kommer til å se folden med det samme.
Den største risikoen er at øyelokket blir asymmetrisk.
Får jeg pengene refundert?
Jeg bare tuller! Jeg stoler på deg.
-En 10 % refusjon. -Jeg bare--
-Du kan gjøre det om også, ikke sant? -Så du kan gjøre det om.
Men, du vet, vi prøver å gjøre det riktig ved første forsøk.
Når det gjelder pris, er det som en Hermes veske? En Chanel jumbo 2.55?
-La oss få Jessie til å gå over-- -Dr. V, hvis jeg gjetter riktig,
kan jeg få 30 % rabatt?
Dette er det siste på listen min som jeg vil gjøre.
Jeg bare vil at ansiktet mitt skal være symmetrisk. Se på Angelina Jolie.
Det er perfeksjon, ikke sant?
Jeg er glad. Jeg gleder meg til å se perfekt ut.
Så, Jessie, jeg tenkte 20 000.
-Tjuetusen med bedøvelse. -Rabatt.
-Hva hvis jeg betaler kontant? -Gir du kontantrabatt?
Jeg kan gå og ta ut nå.
Hallo.
Hallo!
Herregud. Jeg kom plutselig på
at jeg har med en Birkin.
Vær så snill å ikke brenn den i dag.
-La meg få se dette. -Ikke i dag.
Få se.
Wow.
Herregud.
-Hun er en struts. -Denne under vann.
-Nei! Vær forsiktig med henne. -Havets bunn ville ha vært fantastisk.
Tenk på det.
-Så vi skal se på-- -Er det så stort?
Vi ville ha det stort.
Vent! Jeg vil ikke se meg selv i den størrelsen.
-Du får det nå. -Nei, jeg vil ikke.
-Så-- -Jeg foretrekker å se meg i en firkant.
-Så-- -Fy F--!
Jeg tror vi virkelig nailet øst møter vest.
Det er ganske vilt med vertshuset sammen med Ferrarien og den østlige kulturen.
Som jeg sa, det virkelig fungerer. Så skal vi se på nummer to.
-Nummer to? -Stemmer.
Jorge skal komme inn med nummer to.
Det ble fint.
Å, jeg får frysninger.
Jeg kan ikke la være å stirre på ansiktet mitt.
Hvis vi ikke hadde hatt den samtalen,
da du fortalte meg om barndommen din...
Det er som om en del av den samtalen er i dette bildet.
Jeg er spent på hva du synes om dette, for dette er annerledes.
Jeg vet ikke om du engang visste at jeg tok dette.
-Å, herregud! -Ikke sant?
Jeg faen meg elsker det.
Er ikke dette morsomt?
Jeg mener, dette er tidenes villeste tidskapsel.
Ja, og jeg elsker mikrofonen, walkie-talkien--
-Vannet. -Vannet, hele den greia der.
Hvis du kommer hit. Han har lydvesken og alt.
Jeg får frysninger, og hjertet mitt hamrer.
Det er også morsomt at han har på seg munnbind.
Det viser at bildet ble tatt under pandemien.
Skjønner du? Vi vil alltid huske når det var på grunn av munnbindet.
-Det ble gjort i denne tidsperioden. -Herregud. Ja!
Dette er så bra.
-Ganske morsomt. -Dette er favoritten min.
Dette bildet. Det er det du liker minst, ikke sant?
-Men jeg elsker det allikevel. -Du elsker det allikevel.
-Du vil at jeg skal velge. -Riktig.
Så greia med det du liker minst, er dessverre--
Herregud! Kødder du med meg?
-Ikke gjør det. -De blir ødelagt.
De får ikke eksistere lenger. Bare ta en liten bit av det.
-Nei! -Bare gjør det.
-Er dette en syk form for terapi? -En, to, tre.
Nei!
-Det kjennes godt ut. -Det gjør det ikke.
Ferdig.
-Utrolig. -Takk.
-Det var fantastisk. -Jeg gleder meg til vårt neste prosjekt.
-Vi sees. -Nei! Ikke den!
Jeg stikker!
Nei!
KEVINS LEILIGHET
Hei!
-Hei, Kevin. -Hvordan går det, Janice?
Fantastisk. Hva med deg?
Bra. Jeg har akkurat drevet med yoga.
Får energien min og chi i balanse. Tenkte på deg.
Det kjennes så bra ut.
Det er fantastisk.
Du kan frigjøre
den negative energien og følelsene i kroppen din, ved å åpne opp hoftene.
-Det er sant. -Jeg tror vi er på samme bølgelengde.
Vibber, ikke sant?
Ja.
Likte du at jeg gjorde dette?
Ja.
Så...
Jeg ville bare spørre deg om du har anledning
til å gå på en date, eller noe,
for vi gjør liksom mye likt når det gjelder spiritualitet og...
Ja, jeg vil gjerne høre hva slags ting du liker.
Ja? Da gjør vi det. Jeg tekster deg tid og sted. Du må få det til.
-Okay. Høres bra ut, Kevin. -Fint. Det er bra. Vi sees. Ha det.
Det er det Reiki healing handler om. Kvitte seg med dårlig energi.
La ny energi slippe til.
Å få inn den gode energien til Janice, tror jeg er en perfekt ny begynnelse.
Ja!
Tekst: Marianne Kjølstad Robson