‎UN SERIAL NETFLIX
‎Ce miroase așa? Ce bine miroase!
‎- Bună dimineața! ‎- Bună dimineața!
‎- Toată lumea sus? ‎- Nu știu.
‎Văd altceva ce ar trebui să fie...
‎Scuze! N-am văzut nimic.
‎N-ar mai trebui să te uiți așa la mine.
‎- E chiar în fața mea. ‎- Lasă-mă să te ajut.
‎Ce e asta?
‎Doamne!
‎- Miroase a pârț. ‎- Știu.
‎Doamne!
‎De ce ești gol?
‎- Ce faceți? ‎- Neața!
‎Nu asta vreau să văd dimineață.
‎- E prea devreme pentru asta. ‎- Cum adică?
‎Nu vreau să văd așa ceva.
‎- La ce te uiți? ‎- La nimic. Nu mă uit.
‎Kevin, m-am răzgândit.
‎Nu!
‎- Ce scârbos! ‎- Nu!
‎- Am făcut... ‎- Te rog, nu.
‎Las-o jos.
‎- Doamne! ‎- Nu o mai folosi.
‎- Bine. ‎- Pune-ți un șorț. Acoperă-te puțin.
‎- Fiți atenți. ‎- Al naibii de multe clătite.
‎- E multă iubire. ‎- Cine mănâncă atâtea clătite?
‎Noi. Stați jos.
‎Te poți angaja la IHOP. ‎Arată ca la restaurant.
‎- Serios? ‎- Da.
‎Bine, să mâncăm.
‎E groasă.
‎Stai. Astea sunt celebrele tale clătite?
‎- Pe care le faci pentru fete. ‎- Cu asta le hrănești?
‎De ce îndrepți cuțitul spre mine ‎când spui asta?
‎- E doar o întrebare. ‎- Da, astea sunt.
‎- Da? ‎- Da.
‎Bine.
‎Bunicele.
‎Mă surprind abilitățile tale culinare.
‎Credeam că vor fi mult mai gustoase,
‎vorbim de o mie de ani ‎despre faimoasele lui clătite.
‎Dar nu arată așa de bine.
‎Dar mă bucur să îl văd prostindu-se, ‎vesel, ca de obicei.
‎Îmi dai rețeta?
‎O sută de dolari dacă le mănânci ‎în cinci minute.
‎Serios? Pot s-o fac.
‎Cinci minute. Start!
‎Treizeci de secunde.
‎Rahat!
‎- Nu te îneca. ‎- E un fir de păr!
‎Ce scârbos!
‎- E al tău. ‎- E atât de lung!
‎E al tău.
‎- Bună! Ce faci? ‎- Bună! Bine.
‎Îmi pare bine să te cunosc.
‎Hai să mergem acolo.
‎- Kim! ‎- Da.
‎Kevin! Kane!
‎Sunteți gata să vă vindecați?
‎Eu sunt gata. Să ne vindecăm.
‎- Regina mea Gemeni! ‎- Bună!
‎Ce faci?
‎Fac multă terapie în ultima vreme.
‎Și lucrez ‎cu o terapeută Reiki incredibilă, Janice.
‎Purtăm discuții profunde ‎și îmi e de mare ajutor.
‎În acest grup de prieteni,
‎sunt multe probleme ‎care trebuie rezolvate.
‎Sper să revenim ‎pe aceeași linie de plutire.
‎- Kane. Îmi pare bine. ‎- Și mie.
‎Abia aștept.
‎Să știi că s-ar putea ‎să pleci de aici însărcinată.
‎- Doamne! ‎- El e Kevin.
‎- Nu e adevărat. Doar dacă mă dezbrac.
‎Îmi pare bine, Kevin.
‎- O cunoști pe Janice? ‎- Nu.
‎- Mi-ai vorbit despre ea. ‎- Ai căutat-o pe Instagram.
‎- Ba nu, pe Google. ‎- M-ai urmărit?
‎Nu, am văzut doar o poză.
‎E ceva aici ce nu știm încă.
‎- Hai aici! ‎- Ne așezăm.
‎- Ne așezăm? ‎- Da, pe podea.
‎- Îmi place, chiar vreau să fac asta. ‎- Super. Fă-te comod.
‎Aprind o lumânare, ca semn ‎că intrăm într-un spațiu sigur.
‎Un spațiu în care vom cultiva empatia, ‎compasiunea și în care vom găsi echilibru.
‎Vom folosi un limbaj ‎al comunicării nonviolente.
‎- Ce limbaj? ‎- Al emoțiilor.
‎- Vorbim despre emoții? ‎- În grup?
‎În grup.
‎Dacă vă simțiți într-un anumit fel, ‎puteți împărtăși cu grupul.
‎Fără judecată. Veți fi ascultați.
‎Am început această călătorie ‎de autovindecare,
‎de redescoperire, ‎pe care n-am mai făcut-o până acum.
‎M-am lăsat mereu pe planul doi.
‎E cel mai mare proces de creștere.
‎Sunt recunoscătoare pentru voi ‎și pentru prietenia noastră.
‎Voi sunteți familia mea.
‎Nu mi-a fost ușor să te văd suferind ‎atâția ani lângă Andrew.
‎Sunt sigur că într-o zi vei găsi ‎pe cineva absolut incredibil.
‎Sunt tare mândru de tine, ești bună.
‎- Mulțumesc. ‎- Mulțumesc.
‎E rândul meu.
‎În mod sigur am nevoie ‎de mai multă vindecare.
‎Sunt în continuare precaută cu prietenii, ‎trebuie să am mai multă încredere.
‎Încredere.
‎Încrederea e la baza oricărei relații.
‎- Da. ‎- Da.
‎Kevin, învăț să apreciez mai mult ‎prietenia noastră.
‎Kim, te numeri printre prietenii mei buni, ‎am trecut prin multe împreună.
‎Poți conta pe mine.
‎Mi-am băgat nasul în treburile voastre.
‎Dar sunteți prietenii mei adevărați.
‎Încerc să fiu un prieten bun.
‎Încerc, dar nu e ușor.
‎Kevin, însemni mult pentru mine.
‎De aceea m-am simțit rănit.
‎Trebuie să știi asta, pentru că știu ‎că vom fi prieteni pe viață.
‎Da.
‎Să-l ascultăm pe Kevin,
‎cuvintele lui par să te fi afectat.
‎Vreau să ne spui cum e ‎să auzi asta de la Kane.
‎Nu…
‎E în regulă.
‎Plângi. Scoate tot. E bine.
‎E bine să te descarci. ‎Lacrimile sunt minunate.
‎M-a surprins Kane,
‎pentru că nu credeam că prietenia asta ‎înseamnă ceva pentru el.
‎Credeam că s-a pierdut, că nu-i mai pasă.
‎Kevin mi-e un prieten extraordinar, ‎e foarte bun cu mine.
‎- Mulțumesc. Însemni mult pentru mine. ‎- Cu plăcere.
‎Dacă am dreptate, ‎îmi aleg o pereche de pantofi de la tine.
‎- Doamne! ‎- Nu!
‎Doamne!
‎Când a spus asta și am înțeles ‎că și lui i-a lipsit,
‎m-a emoționat enorm.
‎- Nu e ușor... ‎- Spui că ți-a lipsit.
‎- Nu e ușor. ‎- Știu. Și mie îmi lipsește.
‎Da.
‎Nu mi-am dat seama cât de mult cântărea.
‎De când eram mic, ‎nu am prea avut încredere în oameni.
‎Am învățat foarte bine să resping oamenii, ‎încât nu mă afectează.
‎Nu e un mecanism prea bun câteodată.
‎Știu că lui Kevin îi e greu. ‎Știu că e un om bun.
‎E un prieten adevărat.
‎Învăț din nou să fiu prieten cu el.
‎Aș vrea să încheiem ritualul ‎cu o ceremonie budistă a ceaiului.
‎Are un scop simbolic. ‎Îi umplem celuilalt ceașca
‎cu toate intențiile ‎pe care le punem în ceai.
‎Vizualizați că asta oferiți, ‎că ei primesc intențiile voastre.
‎Să începem.
‎Kevin, vreau să-ți spun doar...
‎Am încredere în tine. ‎Apreciez prietenia noastră.
‎Onorez cuvântul dat, ‎orice ar fi fost între noi doi,
‎vom fi mereu prieteni ‎și sunt împăcat cu asta.
‎Eu și Kevin funcționăm mai bine ‎ca prieteni,
‎avem o relație specială și unică.
‎Mă bucur că înțelege ‎și că nu-mi poartă pică.
‎Vom fi prieteni mult timp.
‎- Încheiem cu o îmbrățișare de grup? ‎- Da!
‎- O ședință de giugiuleală. ‎- Da.
‎Să ne giugiulim.
‎- Mulțumesc. ‎- Mulțumim foarte mult.
‎Cât ești de familiarizată cu munca mea?
‎Sunt o mare admiratoare.
‎- Incredibil. ‎- Da.
‎Tyler Shields e un fotograf emblematic ‎al vremurilor noastre.
‎Lucrările sale se vând la Sotheby's ‎și sunt expuse în galerii în toată lumea.
‎E o nebunie că vrea...
‎să-mi facă ‎mie‎ poze.
‎Vreau să fac ceva interesant, unic.
‎Deci cred că întrebarea e ‎cât de departe ești dispusă tu să mergi.
‎Doamne!
‎Lucrările tale și caracterul lor perpetuu ‎provoacă de fiecare dată discuții.
‎Ridică mereu întrebări ‎și invită la dialog.
‎- Îmi place asta. ‎- Evocă tot felul de emoții.
‎E vreuna pe care ai pune-o ‎sau pe care nu ai pune-o pe perete?
‎Aș atârna probabil orice fotografie ‎în care distrugi genți Birkin.
‎Bine.
‎- Fie că le dai foc... ‎- Da.
‎Fie...
‎- Ai genți Birkin? ‎- Da.
‎Ai putea să te desparți ‎de vreuna dintre ele?
‎Poate că nu o mai recuperezi, ‎dar sigur vei avea o fotografie.
‎Îmi dai foc?
‎- Ți s-a mai întâmplat? ‎- Nu.
‎Poate.
‎Eu sunt timidă și introvertă.
‎Povestește-mi o situație din viața ta
‎în care ai făcut un lucru, ‎deși te îngrozea.
‎Am fost invitată de curând
‎să particip la al 30-lea sezon ‎din ‎Dancing with the Stars.
‎- Ești introvertă... ‎- Da.
‎Dar ți se pare distractiv
‎să dansezi în fața a milioane de oameni, ‎crezi că e o idee bună.
‎Dacă o spui așa... ‎Și voi fi foarte dezgolită.
‎- Pentru că ți se cere să fii... ‎- Da, pe jumătate goală.
‎- O treime. ‎- Bine.
‎- Da, sau complet goală. ‎- Cam 84% goală.
‎Te simți confortabil să faci poze nud?
‎Cred că am o mică problemă de identitate
‎atunci când trebuie să mă dezgolesc.
‎În cultura mea, e foarte important ‎să fii albă și palidă,
‎pentru că, cel puțin pe vremuri, ‎era semn de avuție și prosperitate.
‎Stai în casă, nu muncești pe câmp.
‎În cultura occidentală, o piele palidă ‎e considerată nesănătoasă.
‎Mi se spunea ‎că sunt bolnăvicioasă, nesănătoasă.
‎Am fost mereu prinsă ‎între aceste două standarde de frumusețe,
‎cea vestică și cea estică.
‎Știu unele lucruri despre cultura ta, ‎dar, evident, sunt și multe necunoscute.
‎Aș vrea să facem ceva cu o notă culturală.
‎Dacă vorbim despre Orient și Occident.
‎Nota clasică orientală o pot da coafura, ‎toată povestea.
‎- Tradițional, străvechi, dinastic. ‎- Da.
‎La polul opus, mă gândesc la westernuri.
‎Nu? Un oraș din vestul sălbatic.
‎Cu barul acela clasic.
‎Esența orientală și esența occidentală, ‎iar tu la mijloc.
‎E o imagine complet diferită ‎față de tot ce mi-am închipuit
‎atunci când ne-am așezat la masa asta, ‎sunt foarte încântat.
‎- Cum mă pregătesc? ‎- Nu te pregătești deloc.
‎Te-ai pregătit pentru această fotografie ‎toată viața.
‎- Doamne! ‎- Nu trebuie decât să vii.
‎Eu fac restul.
‎Dar îmbrăcată.
‎- Teoretic. ‎- Doamne!
‎Kelly, ce domestică ești!
‎- Nu gătesc, dar fac curat. ‎- Urăsc să fac curățenie.
‎E muncă grea.
‎Pe mine mă relaxează. Iau asta de aici.
‎- Poate ni se face foame. ‎- Am adus tortul.
‎Prefă-te că sunt curierul.
‎- Te duci afară? ‎- Trimite-l pe Kevin să deschidă.
‎- Un loc obișnuit din Pennsylvania. ‎- E o discuție importantă?
‎Nu, vorbim despre veri care tot apar.
‎- Veri? ‎- Da.
‎Foarte tare.
‎Cum a fost cina? Ți-a plăcut?
‎- Am mâncat împreună. ‎- Ți-a plăcut?
‎- Ți-a plăcut cina? ‎- Da, mult.
‎- N-ai mâncat același lucru? ‎- Știu. Doar întrebam.
‎Deschizi tu, te rog?
‎E nerăbdător.
‎- Doamne! ‎- Aveți o livrare!
‎Mulți ani trăiască!
‎Îl pun aici.
‎Ți-ai amintit.
‎Pune-ți o dorință.
‎- V-o pot spune? ‎- Nu.
‎- Se va împlini. ‎- Lanseaz-o în Univers.
‎- Ura! ‎- La mulți ani!
‎Vino încoace!
‎- La mulți ani! ‎- Mulțumesc.
‎La mulți ani!
‎- La mulți ani, tataie! ‎- Mulțumesc.
‎Trosnește-mi oasele.
‎Credeam că ați uitat.
‎Te apreciez.
‎I-am dăruit multe torturi lui Kane, ‎torturi aniversare, drept scuze...
‎Cred că e felul lui de a spune ‎că putem îndrepta lucrurile,
‎îmi dăruiește și el tort.
‎Nu e de aceeași calitate, ‎dar e un început.
‎Când am ajuns aici, eram cam încordat.
‎Erau unele lucruri nerezolvate. ‎Dar acum...
‎Mă simt atât de bine!
‎Mă simt eu însumi.
‎- Nu te-am șters de pe Instagram. ‎- M-ai șters?
‎Nu, am oprit notificările.
‎Sincer să fiu...
‎- Le-am oprit. ‎- Și eu pe ale tale.
‎- Hai să le repornim. ‎- Da, așa ar trebui.
‎Intră la urmăriri.
‎- Nu vreau! ‎- Vreau să văd.
‎Intră la urmăriri.
‎Povești și postări!
‎Ai bifat povești și postări!
‎Dar ți-am apreciat pozele.
‎RODEO DRIVE
‎Bună!
‎- Doamne! Legenda vie! ‎- Ce faci?
‎- Mulțumesc că ai venit. ‎- Abia aștept.
‎Când veneam încoace, ‎i-am povestit lui Mike
‎despre emisiunea asta grozavă a voastră.
‎Și i-am povestit ‎că marea problemă a emisiunii
‎e că ești mereu hărțuită de Anna.
‎Acum am ocazia să te întreb direct ‎cum stau lucrurile de fapt.
‎Nu mă place deloc ‎și îmi caută pete în soare.
‎Se pare că urăște la tine ‎tot ce pare să îi lipsească ei.
‎Oamenilor nefericiți nu le plac ‎oamenii fericiți.
‎Tu pari un om fericit. Nu?
‎Lăsând faptul că îți e frică ‎să nu mori azi.
‎- Da, vreau o ședință de terapie. ‎- Da.
‎- Dacă supraviețuiesc... ‎- Dacă supraviețuiești, o facem.
‎Cum îți încurajezi clienții, manechinele,
‎victimele...
‎- Victimele. ‎- Participanții.
‎E un cuvânt mai bun decât victime.
‎Chiar dacă devine inconfortabil ‎sau dacă îți e teamă să faci ceva,
‎fii deschisă către experiență, ‎să forțezi limita.
‎Uneori, merg la Neiman Marcus ‎când au reduceri, dar...
‎Nu cred că îi place nimănui ‎să iasă din zona de confort.
‎Dar nici eu nu mai întineresc.
‎Deci ar fi bine să încerc ‎la un moment dat.
‎Așa că iată-mă.
‎Trebuie să bem un Johnnie Walker.
‎- Știi ceva? ‎- O să...
‎O să beau puțin. ‎Hai să vedem dacă prindem curaj. Așa.
‎- E ceva nou pentru mine. ‎- Noroc!
‎- Pentru supraviețuirea ta!
‎- E tare. Hai! Pierdem lumina. ‎- La treabă, frate!
‎- Așa! ‎- Sunt gata!
‎A prins deja curaj.
‎Haide!
‎În regulă, vreau să stai neclintită.
‎Bine.
‎- Vântul bate foarte tare. ‎- Bine.
‎Da, așa. Arată bine.
‎Bine. Gata? Motor!
‎Perfect! Stai pe loc!
‎Stai pe loc. Da, perfect. Asta e!
‎Ești gata să faci pasul inconfortabil? ‎Dă-i drumul.
‎Îi dăm drumul?
‎Toți au fost goi.
‎Imagine perfectă. Poziție perfectă.
‎Rămâi așa.
‎Da!
‎Foarte bine.
‎Acum ești puternică.
‎Și da. Așa!
‎Perfect.
‎Așa. Grozav!
‎Da, așa.
‎Nu te mișca. Rămâi așa!
‎E fantastic.
‎Uită-te încolo! Da, așa. Rămâi așa.
‎Nu-mi aduc aminte când mi-am forțat așa ‎limitele emoționale,
‎limitele fizice.
‎Simt că descopăr
‎părți noi din mine ‎pe care nici nu le cunoșteam.
‎- Gata! ‎- Super!
‎A durut așa de tare?
‎- Nu. ‎- Mulțumesc.
‎- Du-te să te încălzești.
‎- Vrei să înveți să conduci? ‎- Sigur. Haide!
‎Stai, dă-i gaz.
‎Acum trage ambreiajul.
‎Asta a fost.
‎Apasă accelerația mai mult.
‎Am pornit! Cuplează până la capăt.
‎- Ai reușit! ‎- Super!
‎- Nu e. ‎- Ce ai aici?
‎Plasturi corectori pentru pleoape.
‎Cum funcționează?
‎- Stai să mă gândesc. ‎- Vreau să văd.
‎Fabricat în Japonia. Am încredere.
‎- Rahat! ‎- „Alegeți linia ideală.”
‎„Aplicați pe pleoapă.”
‎- „Schimbare dramatică.” ‎- Să văd.
‎Lasă-mă să citesc. ‎„Lipiți din partea mai subțire.”
‎Credeam că îl lipești, și gata.
‎E o schimbare drama...
‎E atât de strâmb!
‎- Acum arăt dramatic? ‎- Să văd.
‎- Ce naiba ai făcut? ‎- Încearcă altul.
‎Pleoapele tale sunt naturale?
‎Bine, deci...
‎Când eram mică, ‎pleoapele mele nu aveau niciun pliu.
‎Cum îmbătrânesc, ‎un ochi e mai mare, cu pleoapa căzută.
‎Am corectat una, ca să fie la fel.
‎E o explicație lungă, ‎puteai răspunde cu „da” sau ”nu”.
‎Deci ți-ai operat tot ce te-a traumatizat ‎în copilărie.
‎Sunt foarte mândră de mine.
‎- Da. ‎- Uite ce bine arată!
‎Mereu mi-am dorit ochi mai mari.
‎Îi simțeam inegali.
‎Salut! Mă gândesc la blefaroplastie, ‎am nevoie de ajutorul vostru.
‎Dacă vă uitați cu atenție, ‎se văd cutele aici.
‎Aș vrea să am ochii egali. Uitați!
‎Ochiul stâng e mai mare ‎decât ochiul drept.
‎„Tată, ce s-a întâmplat? ‎Cum de m-ați făcut asimetric?”
‎- Îmi place. ‎- Închide.
‎Acum și pe celălalt.
‎Poți să mă iei de la spital dacă o fac?
‎- E mai bine? ‎- E puțin mai mare.
‎E un obicei des întâlnit în Asia, ‎la împlinirea vârstei de 13-14 ani,
‎fetele să se opereze ‎pe cheltuiala părinților.
‎Fiind bărbat, nu operează nimeni. ‎Nu se vorbește despre asta. E tabu.
‎Tatăl meu a dezaprobat mereu ‎aceste tratamente și intervenții.
‎Spune că nu e ceva natural, ‎dar, din punctul meu de vedere,
‎simt că am muncit atât de mult ‎pentru a avea acest corp,
‎prin simplul fapt de a slăbi.
‎Și cred că e perfect…
‎E ultima îmbunătățire.
‎Dar când crezi că e de ajuns? ‎Când e de ajuns?
‎Asta e ultima.
‎- Nu știu... ‎- Sunt sigur.
‎Nu știu dacă să te operezi, ‎pentru că acum, fiind adultă,
‎cred că ar trebui să te iubești ‎așa cum ești, ești frumos.
‎Dar acum am mai mulți bani, ‎așa că m-aș putea opera.
‎Nu e vorba despre bani, ‎dar nu vreau să par ipocrită.
‎Când eram mai tânără, eram nesigură.
‎Nu regret nimic, dar nu vreau ‎să încurajez chirurgia plastică,
‎pentru că acum, la maturitate, ‎simt că e bine să-ți accepți corpul.
‎Blefaroplastia e o intervenție frecventă ‎în cultura asiatică.
‎Dar nu se prea vorbește despre asta.
‎E aproape un secret ‎pe care îl țin oamenii.
‎Oamenii cred că, dacă încerci ‎să faci blefaroplastie,
‎vrei să pari occidental, ‎dar eu nu mă gândesc la asta,
‎pentru că ochii sunt frumoși ‎în ambele feluri.
‎E doar o preferință.
‎Ideea e că, orice decizie ai lua, ‎eu te voi susține.
‎Dacă nu te operezi, la fel.
‎- Și e o schimbare minoră. ‎- Mi le aplici de câte ori vreau?
‎Nu vreau. Nu mă pricep deloc. ‎Machiez foarte prost.
‎Nu sunt genul care se dichisește. ‎Nu mă pricep.
‎APARTAMENTUL LUI KEVIN ‎LOS ANGELES
‎- Ce faci? ‎- Bună!
‎Bună!
‎- Pentru tine. ‎- Nu pot să cred.
‎- Doamne! ‎- Tocmai am făcut curat.
‎- Nu trebuie să te descalți. ‎- Sigur?
‎- Îți stă bine pe tocuri. ‎- Așa e.
‎- Rămân așa. ‎- Arăți grozav.
‎Stai. Și asta e pentru tine.
‎- Mulțumesc. ‎- Sper să-ți placă.
‎Încerci să-mi spui ceva?
‎- Da, ai nevoie de cearșafuri noi. ‎- Bine. Nu știu ce vrei să spui...
‎Kev! Ar trebui să o punem aici.
‎După Malibu, relația mea cu Kevin ‎e mult mai bună.
‎Simt că am lămurit multe.
‎Suntem mai direcți unul cu celălalt.
‎- Mă așez. ‎- De ce te uiți la abdomenul meu?
‎Nu mă uitam la abdomenul tău.
‎Uită-te în ochii mei, nu la abdomen.
‎Dar nu se poate stăpâni să nu flirteze.
‎Nu se poate abține, dar îl înțeleg, ‎nu-l condamn.
‎Dacă aș fi în locul lui ‎și m-aș avea în față... Înțeleg perfect.
‎Ce e asta? E un site coreean?
‎Da.
‎M-am întâlnit cu cineva
‎și mă va ajuta
‎să-mi caut părinții biologici.
‎Nu pot să cred.
‎Susan Cox. E renumită ‎în lumea adopțiilor din Coreea.
‎A fost una ‎dintre primele persoane adoptate
‎care și-au găsit părinții biologici.
‎Acum vrea să ajute ‎și alți copii coreeni adoptați.
‎- În sfârșit! ‎- În carne și oase.
‎- Mă bucur să te văd. ‎- Și eu.
‎Am cunoscut-o prin intermediul ‎Consulatului Coreean,
‎își dedică viața pentru a ne ajuta ‎să ne găsim părinții biologici.
‎Kevin, când mi-am căutat ‎familia biologică,
‎am dat anunț la ziar.
‎Asta ți-aș recomanda să faci.
‎Fiecare frântură de informație, ‎orice lucru cât de mic
‎poate duce la altceva.
‎Am crezut mereu că e un capitol încheiat, ‎că nu vreau să-mi găsesc părinții.
‎Mai ales după terapia prin hipnoză, ‎după ce mi-am împărtășit experiența.
‎După o vreme, însă, ‎au apărut o mulțime de întrebări.
‎Mi-am dat seama ‎că acesta era doar începutul.
‎Mi-a făcut câteva sugestii.
‎Pot da anunț într-un ziar coreean.
‎Ce crezi că ar trebui să scriu?
‎„Kevin Kreider, model, model de fitness, ‎încerc să-mi găsesc...” Nu știu.
‎„Kevin Kreider? Nu sună coreean.”
‎- E alb. ‎- Care e numele tău coreean?
‎Tae Jin Kim.
‎Vreau să trimit...
‎- Acesta ești tu? ‎- Da, e o poză.
‎- Erai tuns castron. ‎- Știu.
‎Kev!
‎Cum să abandonezi așa ceva?
‎- Și eu mă întreb. ‎- Ești adorabil!
‎În regulă, deci...
‎„Kim Tae Jin,
‎nepotul lui Kim Hwa-Jung din Suwon...”
‎Caută...
‎„...își caută...”
‎- Familia biologică. ‎- Da, pe oricine.
‎Mama, tatăl, bunicul.
‎„...sau pe oricine ar putea...”
‎- Ajuta. ‎- „...ajuta.”
‎Explică. Cine ești?
‎Unde te-ai născut? ‎Când ai fost ultima oară...
‎„S-a născut în luna iulie
‎a calendarului lunar 1983.”
‎- De unde ai fost adoptat? ‎- „A fost adoptat de la căminul Hunong.”
‎„A ajuns la o familie din Philadelphia...”
‎Așa.
‎„...la vârsta de trei ani.”
‎Să spun că e drăguț?
‎Arăți superb.
‎Știu. Concentrează-te.
‎Încerc. Să scriu că vreau doar ‎să închei un capitol?
‎Da. Scrie ce simți.
‎Gata. E un mesaj către lumea întreagă, ‎nu se știe niciodată.
‎Îmi pare rău pentru tine. ‎Îmi amintește prin ce am trecut eu.
‎O să fac tot ce îmi stă în putere ‎să te ajut să îți găsești familia.
‎- Ca să închei acest capitol. ‎- Mulțumesc.
‎Dacă ai frați și surori?
‎- Știu, m-am gândit... ‎- Dacă ai un frate foarte sexy?
‎Poftim?
‎Nu, imaginează-ți.
‎DR. GLENN VALLECILLOS ‎CHIRURGIE PLASTICĂ ȘI REPARATORIE
‎- Dr. V.! ‎- Kane!
‎- Bună ziua! ‎- Ce mai faci?
‎- Uită-te la tine. ‎- Ce bucurie!
‎Ai cele mai bune costume. E Tom Ford?
‎Lanvin.
‎Doctorul meu, îmbrăcat în Lanvin!
‎- Dr. V., am venit din nou aici... ‎- Te ascult.
‎Am urât mereu... ‎Mă rog, nu le-am urât, dar nu-mi plac
‎pleoapele căzute.
‎Eu am două
‎aici și una lipsește.
‎- Îmi plac ochii tăi. ‎- Mulțumesc.
‎Dacă i-aș corecta puțin,
‎fața mea ar arăta mai bine.
‎Îmi place cum arată așa, ‎nu-mi place din unghiul ăsta.
‎Dacă te uiți la populația asiatică ‎în general,
‎jumătate dintre ei au aceste pliuri,
‎iar cealaltă jumătate nu au pliuri deloc.
‎Acesta e exemplul perfect. ‎Are un pliu parțial aici.
‎- Se oprește aici. ‎- Ca la mine.
‎- Exact ca tine. ‎- Doare?
‎Pe mine, nu.
‎- Cum e procedura? ‎- O poți face treaz sau adormit.
‎Vei avea fire o săptămână.
‎Inflamația va dura cam patru luni, ‎când cea mai mare parte va ceda.
‎Patru luni?
‎Dar pliul se va vedea imediat.
‎Principalul risc e asimetria.
‎Primesc banii înapoi?
‎Glumesc! Am încredere în tine.
‎O rambursare de 10%.
‎- Se poate corecta, nu? ‎- Se poate corecta.
‎Dar încerci să obții rezultatul optim ‎de prima oară.
‎Prețul e comparativ ‎cu al unei genți Hermes?
‎- O chemăm pe Jessie... ‎- Să vedem dacă am înțeles.
‎Vreau o reducere de 30%.
‎E ultimul lucru pe care vreau să-l fac.
‎Vreau o față simetrică. ‎Uită-te la Angelina Jolie.
‎E perfectă, nu?
‎Sunt fericit. Abia aștept să arăt perfect.
‎Jessie, estimez 20.000.
‎- Cu anestezie. ‎- Reducere.
‎- Dacă plătesc numerar? ‎- Faceți reducere?
‎Acum mă duc la bancomat.
‎Bună!
‎Doamne! Apropo, mi-am dat seama ‎că am venit cu o geantă Birkin.
‎Te rog, nu-mi arde geanta!
‎- Ia să văd. ‎- Nu astăzi.
‎Să o văd.
‎Dumnezeule!
‎- Din piele de struț. ‎- Sub apă...
‎- Nu! Fie-ți milă! ‎- Ar arăta grozav pe fundul oceanului.
‎Gândește-te.
‎- Ne vom uita la... ‎- Atât de mare?
‎Nu ne-am zgârcit.
‎Stai! Nu vreau să mă văd atât de mare.
‎- Te vei vedea. ‎- Ba nu. Nu vreau.
‎- Așadar... ‎- Mă prefer mititică.
‎- Așadar... ‎- Doamne!
‎Cred că a ieșit combinația ‎de Occident și Orient.
‎E o nebunie, cu aerul vestului sălbatic, ‎cu Ferrari, cu aerul culturii orientale...
‎După cum am spus, chiar ne-a reușit. ‎Să ne uităm la a doua imagine.
‎- A doua? ‎- Exact.
‎Jorge va aduce a doua imagine.
‎E drăguță.
‎M-au trecut fiorii.
‎Nu-mi pot lua ochii de la chipul meu!
‎Dacă n-am fi stat de vorbă înainte, ‎când mi-ai povestit despre copilăria ta...
‎O parte din acea conversație se regăsește ‎în această fotografie.
‎Sunt foarte curios ce părere ai ‎despre asta, pentru că e diferită.
‎Nici nu știu dacă știai ‎că fac această fotografie.
‎- Doamne! ‎- Nu-i așa?
‎O ador!
‎Nu e distractiv?
‎E cea mai tare capsulă a timpului.
‎Da, și ador microfonul, ‎stația de emisie-recepție...
‎- Apa. ‎- Apa, tot decorul.
‎Dacă vii aici, are și stația de sunet.
‎Mă trec fiorii, îmi bubuie inima.
‎E distractiv, pentru că poartă mască.
‎E surprins în timpul pandemiei.
‎Înțelegi la ce mă refer? ‎Măștile ne vor aminti mereu.
‎- A fost făcută în această perioadă. ‎- Doamne! Da!
‎Ce bine arată!
‎- Foarte distractiv. ‎- E preferata mea.
‎Aceasta. Ție nu-ți place, nu?
‎- Dar tot o ador. ‎- O adori.
‎- Mă obligi să aleg. ‎- Da.
‎Din păcate, cele care nu-ți plac...
‎Dumnezeule! Glumești?
‎- Nu face asta. ‎- Vor fi distruse.
‎Nu vor mai exista. Prinde dintr-un colț.
‎- Nu! ‎- Haide!
‎- E un stil bolnav de terapie? ‎- Unu, doi, trei!
‎Nu!
‎- E foarte plăcut. ‎- Ba nu, nu e.
‎Gata.
‎- Incredibil. ‎- Mulțumesc.
‎- A fost minunat. ‎- Abia aștept următorul proiect.
‎- Ne vedem mai târziu. ‎- Nu! Nu geanta mea!
‎Am plecat!
‎Nu!
‎APARTAMENTUL LUI KEVIN ‎LOS ANGELES
‎Bună!
‎- Bună, Kevin! ‎- Ce faci, Janice?
‎Minunat. Tu?
‎Bine. Făceam yoga.
‎Încerc să-mi echilibrez energia. ‎M-am gândit la tine.
‎Ce bine!
‎Minunat!
‎Poți elibera
‎energia și emoțiile negative din corp ‎deschizând șoldurile.
‎- Adevărat. ‎- Suntem pe aceeași lungime de undă.
‎Aceeași energie, nu?
‎Da.
‎Ți-a plăcut când am făcut asta?
‎Da.
‎Deci…
‎Da, mă întrebam ‎dacă ești liberă într-o zi,
‎disponibilă pentru o întâlnire,
‎pentru că avem activități asemănătoare ‎când e vorba despre spiritualitate și...
‎Da, mi-ar plăcea să aflu mai multe ‎despre ce-ți place.
‎Da? Haide! Îți trimit adresa și ziua. ‎Să vii!
‎- Bine. Sună bine, Kevin. ‎- Sună bine. Pe curând!
‎Asta înseamnă terapia Reiki. ‎Elimini energia negativă.
‎Primești energia nouă.
‎Să vină energia pozitivă a lui Janice. ‎Un nou început perfect.
‎Da!
‎Traducerea: Adina Cosac