СЕРІАЛ NETFLIX
Незламний! Овва!
-Овва. Такий гарний спортзал. -Гарно, чи не так?
Як ти? Як життя?
-Чудово. А твоє як? -У мене все добре.
-Так багато подій. -Розумію.
Льюїс Тан — дуже талановитий актор.
Він знімався у багатьох фільмах: «Мортал Комбат», «Убивці-воїни».
І він…
Він красунчик.
-Гаразд, чим займемось? -Простягни руку.
Ось так.
Гарно є.
Я готова дати жару. Я хочу такий прес як в тебе.
Скільки в тебе кубиків?
Не знаю.
-Оце так! -Стараюсь.
Розслабилась, розігрілась?
-Розімнулася? -Я радше напружилась.
Гаразд.
Ми з Льюїсом дружимо вже багато років.
Він часто хотів зі мною поспілкуватися.
Я часто ходжу на терапії.
Тож чому б не спробувати й розважитись.
Я відчуваю, що це те, що мені потрібно зараз.
-Сьогодні в нас буде Муай-тай. -Муай-тай, що це таке?
Муай-тай — це тайський бокс.
Показую комбінацію: один, два, три, чотири, п'ять, шість. Лише руками.
Як він бив ту грушу.
Боже мій. Повтори.
Ще хоч раз.
Тут стає гаряче!
Хто ти за знаком зодіаку?
Я Близнюки.
Ти Близнюки. Здається, ми говорили…
-Говорили? Чекай, ти ж Водолій! -Точно. Так.
Швидко гугли. Хто споріднена душа Водолія?
«Сумісні з Близнюками у сексуальній близькості».
І цим все сказано.
Перейдемо до суті. «У Близнюків і Водолія буде чудовий секс.
Їм не обов'язково бути для цього голими.
Однак вони воліють бути голими весь час,
щоб скинути з себе обмеження суспільства у вигляді одягу».
Ну це…
Мені здається, ти чутлива людина. Це про тебе?
-Так. Дуже. -Скажи? Я це бачу.
Я знаю тебе.
Ні. Справді. Я відчуваю те саме до тебе.
Справді?
-Так. -Я теж. Так.
Так.
ВІА РОДЕО ДЕЙТОН ВЕЙ
-Ми сто років не бачились. -Я знаю! Рада тебе бачити.
-Мені знадобиться довший сеанс. -Буде тобі довший сеанс.
Не знаю з чого почати.
Поговоримо про хлопців. Ти ходила на побачення?
Я була на побаченні з Джоном, з тим хлопцем, з яким мене звів Кейн.
Але, мені здається, між нами не було хімії.
Після повернення з Кабо
він декілька разів писав, що хоче зустрітися.
І я зустрілася з ним.
Мені здається,
не знаю. Мені здається, що у нас нічого не вийде.
Я замкнулася у собі й, схоже, мені ще треба заживити рани.
Я ще не готова зустрічатися.
Якщо будеш готова, просто скажи.
А поки що я твій друг, і я тобі допоможу, чим зможу.
Дякую.
Знаєш, а я пишаюся тобою, бо ти дозволила собі подумати
про себе в цих стосунках.
Ти дозволила собі сказати йому, що ти цього не хочеш.
-Так. Маленький прогрес. -Так?
Маленький. Але раніше я завжди думала лише про те, чого хочуть інші.
Це стосувалося навіть вечері. Що любить їсти інша людина?
І так я ставилась до всього у своєму житті,
бо мені здавалось, що я не гідна цієї людини,
чи що я недостатньо роблю для неї.
Частково це через мою маму.
Що не так робила твоя мама?
Ну, її виховували в традиційному азійському суспільстві за принципом:
«Немає меж досконалості».
Типу: «Мамо, я так старалася, маю додаткові бали».
Я отримала 90 за це завдання, а вона каже: «Чому не 100?»
Це все одно п'ятріка, але ти знаєш різницю.
У школі п'ятірка — це… Іншими словами це середнячок.
А четвірка — це нижче середнього.
Я дуже люблю й поважаю свою маму.
Вона надзвичайна жінка. Моя героїня.
Вона пішла на такі жертви, щоб переїхати сюди, і я мала більше можливостей
і кращу освіту. Вона виховувала мене самотужки.
І все ж ми не такі близькі, як хотілося б.
За моє дитинство ми не навчилися спілкуватися.
Ми й досі з мамою говоримо лише про бізнес, про дім.
Але не про почуття.
Моя мама на мене тисне. Я вже не можу терпіти свою маму.
Звісно, що мені неприємно постійно чути від неї,
що я маю вийти заміж, відпочити, стати мамою.
Думаю, буде легше заморозити яйцеклітини.
Ну, мені така ідея не дуже подобається.
Я хотіла б справжню дитину.
Гаразд.
І що швидше, то краще.
Це дуже важко.
Я навіть не маю можливості зблизитися з нею,
бо нас цього не навчили. Мене так не виховували.
Вона теж не може, бо її так не виховували.
Я думала про те, як вплинуло на мене та мої стосунки те, що тато залишив нас.
Але я не розуміла, що мама теж на мене вплинула.
Гадаю, тобі треба спробувати сказати своїй мамі:
«Я не хочу говорити про бізнес і про те, як досягти успіху.
Я хочу поговорити про наші почуття».
Кейне!
Дякую, але я знаю, що дзвоник працює. Дзвоник працює.
-Як життя? -Привіт, як ти?
-Будеш щось? Каву, матчу? -Хочу матчу.
Де ти її знайшов, на блошиному ринку?
Подобається?
Непогана. Не баккара, звісно, але щось схоже.
-Баккара? Що це? -Знаменитий паризький кришталь.
Дякую.
Це ще що таке?
Це мистецтво. Трактуй по-своєму.
Допоможеш з цим грошовим деревом?
-Воно помирає? -Так.
-Можливо. -Його можна перегодувати?
Звідки мені знати. Моє грошове дерево — тато.
Цей килим огидний.
-Він вписується. -Ні. Це схоже на…
Точно ні.
Що з твоєю щокою?
Я досі трохи опухлий,
бо сюди вкололи філер, і мені трохи стягує рота.
Що ще ти собі зробиш?
Повіки.
Чому ти такий сумний?
Бо подвійні повіки притаманні американцям.
-Ні. -Так.
-Я це не так сприймаю. -Я знаю, що ти так не думаєш.
-Це щоб зробити очі більшими. -Як в американців.
-Ні. -Так.
-В Азії є люди з великими очима. -Бо вони зробили операцію.
Ні! У індійців великі очі.
Перерахуй усе, що ти робив зі своєю зовнішністю.
-Усе? -Що ти робив?
-З 17 років? -За все життя.
Гаразд. Я колов ботокс у жувальні м'язи.
Я колов ботокс у чоло,
робив ниткову підтяжку носа, ліній підборіддя, шиї, вилиць.
У мене філер у скронях. Я колов філер у вилиці.
Лазерну терапію. Я мав багато зайвої шкіри,
тому я собі зробив HD-корекцію шкіри.
Лазери, світлотерапія, крапельна терапія. Я забрав жир. Не хотів викидати,
бо ми дбаємо про екологію.
Я взяв жир. І вставив його у груди.
Я хотів більші груди, але щоб було природно.
-Я казав про філери? -Так.
Я колов філери в ніс, у щелепу.
Я робив мікроголкову підтяжку, Morpheus 8.
-З цього міг би вийти реп. -Так, усе римується.
Так, на цьому все.
-Усе? -Так. Поки що.
-То кажеш, у тебе немає залежності? -Ні.
А ще мої вініри коштували 50 000.
Боже мій!
-Сто п'ятдесят тисяч доларів. -А ні, 55 000.
Ти б напевно і яєчка собі хотів вирівняти, чи як воно там.
-Ні. Я цим не переймаюсь. -Вони мають бути нерівні.
-Яйця? -Так. Щоб не терлись один об одного.
Щоб не боліло.
Он як.
Я лише кажу, що наші очі — це те, що робить нас азійцями.
Я роблю це не тому, що хочу бути схожим на білого.
Я роблю це, бо хочу бути гарнішим.
Зрозумій, я хочу зробити це
вже шість чи сім років.
Відколи ти приїхав у Америку.
Яка іронія.
Ні, не кажи про Америку…
Це вона, знаєш чому? Усі рівняються на
білих американців.
Я зростав тут, в оточенні білих,
і я завжди порівнював себе з білою красою.
Я соромився бути азійцем і своєї азійської зовнішності. Я знаю, що це не про тебе…
Я люблю цю розкіш.
Я розумію, що ти любиш азійську розкіш, але я не хочу, щоб ти в це вляпався.
Я довго не міг полюбити свою зовнішність і я шкодую…
-Тобто шкодуєш? -Шкодую про операцію.
Яку операцію?
-Подвійні повіки. -Вони чудові! Хочу такі самі!
Я з самого малку ненавидів свої очі. У мене були навислі повіки.
Вони були менші, більш розкосі.
Діти дражнили мене, і мене це дратувало.
І тому я почувався лайном.
Коли я став азійською моделлю, я так соромився своїх очей, що зробив операцію.
Після цього мені не подобався мій вигляд. Я знову не знав, хто я.
Стало ще більш соромно бути азійцем.
Мені важко бачити, навіть якщо це з інших причин,
що комусь некомфортно у своєму тілі.
Я розумію. Я постійно з цим стикаюсь.
Я не азієць, але чому в мене така зовнішність?
У дитинстві я мав зайву вагу.
Я почувався гидким каченям, бо був великим.
Я носив штани 36–38 розміру.
Мене називали «фішболом», як азійський делікатес.
Ці фішболи, мітболи, не важливо. Я був фішболом.
Це сильно на мене вплинуло. Уяви, як воно, коли тебе роками обзивають.
Усе це, що ти намагаєшся змінити. Можливо, тобі треба почути від когось,
що ти не мусиш дотримуватися цих стандартів.
Я… Так.
«ГУЧЧІ»
«ЛІТАК 24/7»
МІМІ
«КРІСТІАН ДІОР»
Мамо, що ти туди понапихала?
-Мімі взяла більше речей, ніж ви. -А я думала, це у мене багато.
Ми б вже легше добрались у Європу, ніж у Сан-Франциско.
Боже мій.
З днем народження, Мімі!
Ми взяли приватний літак до Сан-Франциско, щоб відсвяткувати день народження Мімі.
Усе навколо неї дороге. Тож я такий: «Ура, друзі!»
-Погляньте, вона шикарна! -Так!
Ми всі шикарні.
Бувай, Лос-Анджелесе.
З днем народження!
-Вітаю! -У тебе день народження!
Ура! З днем народження!
Так!
-Я така рада. Ти знаєш мою маму. -Я люблю її.
Я вирішила запросити маму, бо хочу зблизитись з нею.
Це дивно, але я хочу з нею подружитись. І бути кращими подругами.
Мені тепер дуже страшно, бо твоя мама…
-Вона буде прискіпуватись. -Я знаю!
Вичитає тебе по саме годі. Я жартую. Вона не буде.
-Вона любить Кейна, обожнює його. -Боже мій.
Зростаючи в азійському суспільстві…
Вона на мене тиснула. Ти знаєш, у тебе такі ж батьки.
Настільки тиснула,
що, здавалось, я завжди робила замало.
Мені завжди було незручно з нею розмовляти.
-Я люблю тебе. -Ось так.
Скайлере!
-Я теж тебе люблю! -Так!
-Кого ти любиш більше? -Я не можу обрати!
-Не можеш? -Найкраща відповідь!
Що ж, друзі, Келлі, ви повинні сказати… Ми в Сан-Франциско!
Так!
ВЕНЕЦІЙСЬКИЙ БУЛЬВАР
-Привіт. -Привіт.
-Овва. -Привіт!
У тебе дивовижний вигляд.
-Дякую. -Як справи?
-У мене все добре. -Так?
Ти помітила…
-Ти носиш окуляри. -Так.
-Я раніше теж носила окуляри. -Справді? Що сталося?
Я стала сміливішою і зняла їх. Раніше я за ними ховалися.
І зрештою я змогла ходити без них.
Пам'ятаю, як у дитинстві я сильно хотів окуляри.
Так сильно, що витріщався на сонце.
О боже мій.
-Так, це так тупо. -Ти хотів спалити собі очі?
У дитинстві я думав, що Супермен отримав свої сили від сонця.
Тож я думав, що зможу зробити так само…
Цілком можливо. У тебе м'язи, як у Супермена.
Дякую.
Після всього, що сталося між нами з Кім,
найкраще, що я можу зробити, це спробувати заново, піти на побачення,
трохи побути романтиком.
Ми з Дженіс одразу поладнали,
тож я вирішив запросити її на вечерю.
Може, обіймемося на кінець?
-Так. -Так.
-Дякую всім. -Дякую.
Цікаво, що ти ніколи не зустрічалася з азійцем,
зараз мені важко зустрічатися з азійками,
бо я виріс лише серед білих.
-Це все так… -Я теж.
Ти теж? Чекай, тебе вдочерили?
Ні, але я виросла серед білих.
-Де? -У Ланкастері, Пенсильванія.
-Країна амішів. -У моїх батьків там бізнес.
-Ти серйозно, Кевіне? -Клянуся Богом.
Я пам'ятаю, як у дитинстві
я завжди була в оточенні коней і возів.
-Я думала, так у всіх. -Країна чудес.
-Хершіпарк. -Обожнював!
-Ти був у Хершіпарку? -Так!
Це дико.
-Куди поставити? -Ось тут буде добре.
Можете забирати, дякую.
Я люблю благословляти їжу. Я швидко.
-Усе. Дякую. -Овва. І це все?
Так, я зробила це подумки. Я не роблю з цього феєрію.
По суті, просто дякую всім, хто працював над цією їжею.
-Неймовірно. -Так.
А як їсти й говорити?
Я так завжди роблю. Ти звикнеш.
Класно, що з тобою я почуваюсь у безпеці.
Це дуже важливо. Так.
У тебе ж є якісь недоліки? Хоч маленькі?
Звісно. Я Близнюки.
Я мав багато перших побачень.
І з Дженіс у нас справи йдуть гладенько.
-Ми мусимо це повторити. -Так.
У неї гарний голос. Він м'який, як хмаринка.
Якби хмаринки видавали якісь звуки, це був би її голос.
Була дуже рада зустрічі.
САН-ФРАНЦИСКО
-Скайлере! -Привіт, Скайлере!
Скайлере, як справи? Обійми мене.
-Гей! -Обійми мене.
З днем народження, Мімі!
-Дякую, котику. -Вітаю.
-Я вперше… -З днем народження, Мімі!
-Як ти? -Добре.
Привіт, з днем народження!
Боже, Доне. Тут дивовижно.
Вона постійно розповідає про ваші маєтки,
але це просто неймовірно.
Мімі й Дон мають цей дивовижний пентхаус з видом на Бей-Брідж,
звідки гарно видно місто. І я чув, що він коштує понад десять мільйонів доларів.
У нього площа 370 квадратних метрів, і вишукані меблі. У Мімі чудовий смак.
Так, інтер'єр це її рук справа. Я просто виписую чеки. Ось моя робота.
Мімі, мій сюрприз… Наш з Келлі сюрприз — це шеф. Він уже тут.
Тітко, знаєте, кого я запросив?
-Я не знаю. -Ви знаєте Мартіна Яна?
-Мартіне. -Гей! Як справи? Я готовий.
Я готовий.
-Як ти? -Чудово.
Дуже дякую. Боже мій.
-Як справи? -Це Келлі.
Шеф Мартін Ян — лауреат премії Джеймса Бірда і нова легенда.
Він з'являється на телебаченні, і кожен азієць знає, хто такий Мартін Ян.
Його відомі слова: «Якщо Ян приготує, то — і ти!»
-Це моя мама. -Привіт, мамо!
-Дуже приємно. -Гарна мама!
Усі беріть участь. Це головне.
Я попрошу вас зробити це дуже обережно.
Погляньте. Вона молодець!
Боже мій, ця готова. Хто хоче готувати?
Келлі, спробуєш?
Дозвольте мені приготувати!
-Я хочу. -Вона така щаслива.
Не хочеш це зняти?
-Гаразд. -Добре.
Я побачив шефа ближче,
і подумав: «Боже, який ботокс ти використовуєш?»
Бо йому 71, і у нього вигляд такий самий як був у 40.
-А потім… -Такі гарні кольори.
Я додаю соус.
-Що це за соус? -Це апельсиновий…
-Соус. -Соус.
У ньому стільки енергії, аж не віриться.
Келлі, це диво.
Приготувати дев'ять страв за пів години? Це божевілля.
Вечеря готова!
Тут стає холодніше.
Ага.
Я б дав тобі піджак, але я замерзну.
-Ти такий турботливий. -Хочеш піджак?
-Ні, не треба. -Добре.
-Він тобі більше потрібен. -Мені холодно.
Це через бобу.
Так.
Що в тебе нового?
Знаєш, коли ти нарешті вирішуєш піти на сеанс духовного зцілення,
і тут несподівано твій друг хоче тебе підтримати,
і йде на побачення з тією цілителькою?
То ти про це хотіла поговорити?
Я розповідала Дженіс багато особистого,
а тепер вона зустрічається з Кевіном.
Мене це непокоїть.
-Що скажеш? Це трохи лицемірно. -Ні.
Лицемірно те, що якби я не мав почуттів до тієї людини, я б сказав:
«Звісно, я хочу, щоб ти була щаслива».
Але натомість ти переводиш стрілки на мене і кажеш:
«Не роби так. Ти не можеш зустрічатися».
Слухай, ти не можеш мені вказувати. Я не твій хлопець.
Я міг би бути.
Але натомість ти кажеш:
«Я не хочу. Мені треба заживити рани.
-Будемо друзями». -Так.
Ти не будеш з моєю цілителькою!
Хто ти така, щоб казати з ким мені бути?
-Серйозно? З усіх людей… -Не вказуй мені.
-Я не вказую. -Ти не маєш права.
У цьому й проблема.
Ти не маєш права казати мені з ким зустрічатися.
-Хіба що ти маєш до мене почуття. -Це просто дивно.
Ні! У тебе був шанс.
Я віддав тобі все, що мав. Ця біганина за тобою зіпсувала мені життя.
Я більше не довіряю у стосунках. Я зараз серйозно.
Тобі треба на терапію. Сподіваюся, вона дасть тобі знижку.
Чудово, вітаю.
Не кажи цього.
Якщо не маєш почуттів до мене, то спробуй хоча б порадіти, гаразд?
Мені начхати. Повір, начхати.
Звідси випливає, що ти за людина.
-Що це означає? -Ось і все.
Знаєш, що не так? Ти думаєш лише про себе.
Забули!
Ми обоє дорослі люди. Ми не разом.
Тому годі сперечатися, наче ми подружня пара.
До біса це лайно. Я замовляю Uber.
«ВЕСТІН СТ.ФРЕНСІС»
-Терпіння, Кейне. -Доброго ранку, Келлі.
Доброго ранку, як ти?
-Як спалося? -Чудово.
Поснідаємо. Я знаю, що ти не їси, тому принесла фрукти.
-Твоя кімната більша за мою? -Можливо, я не знаю.
-Чому твоя кімната більша? -Яка різниця?
-Твоя кімната набагато гарніша. -Кейне, годі. Байдуже!
Мені ні.
-Насправді я собі її вибрала. -Боже мій! Така гарна кімната.
Ти чув, що Крістін у «Танцях з зірками»?
Ти підеш туди? Вона просила мене.
-Я почуваюсь трохи винною. -Чому б це?
Добре.
Вона каже мені: «Келлі, ми всі підтримуємо одне одного
в погані часи, але важливіше робити це в добрі часи».
Гадаєш, Кевін її підтримає?
-Сто відсотків. -Думаєш?
Його безплатно погодують.
-Точно! -Вони потім ідуть у ресторан.
Він точно піде. Вона сказала: «Привіт, Кейне. Я б хотіла, щоб ти був».
Я подумав: «Чорт. Як мені відбрехатися від цього лайна?»
-Ти не підеш. -Буде ось таке.
«Prada. Боже, я вдягну Gucci. Боже, дивися, це ексклюзив».
Ненавиджу це. Уявляєш ці хизування?
Просто танцюй, сучко, нікому не цікаво…
-Боже. -Нікому не цікаво, що ти вдягла.
Боже мій, але все ж.
-Я втомився, Келлі. У мене немає часу. -Я знаю.
Як і жодного спілкування. У мене немає…
Бережи себе, бо я казала тобі, як багато я колись працювала.
І не знаходила часу на себе, поки моє тіло не витримало.
Тобі не здається, що ти робиш це, щоб довести щось своїй мамі?
Іноді, здається, що я її розчарування.
-Ти питала її, ви взагалі говорили? -Ні.
Це ніяково. У нас не такі тісні стосунки, розумієш?
Помітно, що твоя мама з тих людей, які тримають все
-у собі. -Так.
Бо мій тато такий самий. Коли я до нього достукався,
боже, та наші стосунки стали ідеальними.
-Як ти достукався? -Я змусив себе
відкритися. Я змусив себе його обійняти й сказати:
«Я сумую за тобою». І це дуже важко,
бо мій тато в основному ріс у Китаї, у материковому Китаї.
-Там люди не обіймаються. -Це так ніяково.
Дуже ніяково. Поступово обійматися ставало легше.
А тепер я кажу: «Люблю тебе, тату».
Ось так легко! Раніше я думав: «Боже, це так дивно».
Уяви, що це твій останній день.
Дій.
Так.
Ти маєш рацію.
Батьки завжди тебе підтримають, навіть якщо ти повія.
Мама зреклася б мене, якби я була повією.
-Потім вона б сказала: «Я люблю тебе». -Ти ж заробляєш гроші.
Молодець, Келлі. Скільки за годину?
Надто мало!
Можна поритися на твоїй кухні?
-Можна взяти? -Так.
Так.
-Апетитно. -Це грудне молоко.
Це ж не грудне молоко.
Ти такий: «Так, я хочу».
-Угадай, який танець я підготувала. -На «Танці з зірками»?
Так.
-Сальсу! -Я знаю декілька рухів!
-Ти танцював сальсу. -Трохи.
-Навчи мене. -І раз, і два..
Правильно?
Так?
Здається, ти вкрав ці рухи в Бейбі Джі.
Який твій найкращий рух?
Я щойно його показав.
Дивись, ось він…
Чому ти смієшся?
Будь ласка, не танцюй на побаченні!
Як там побачення з Дженіс?
-Таке смачне? -Дуже.
Справді?
Так. Я хочу зустрітися знову. Було чудово.
Вона крута. Виявилося, у нас багато спільного.
Вона з Ланкастера, а я там провів усе життя.
А це цікаво. Відчув одразу з нею тісніший зв'язок?
Мабуть, так. Вона росла в такому
американському оточенні.
То які в тебе на неї плани?
Вона зараз у Коста-Риці.
Схоже, тобі не світить побачення.
Вона живе на два міста.
Он як.
Не знаю, як довго в Лос-Анджелесі і як довго Коста-Риці,
але вона не завжди тут.
Я не знаю, що робити,
бо як зберегти іскру між нами, коли вона в іншій країні?
Не знаю.
Може, треба показати їй товар?
Що ти маєш на увазі?
-Я ще ніколи не надсилав фото члена. -Не обов'язково геніталії.
Гаразд. Наприклад,
я вважаю чоловіків,
які зайняті, живуть своїм життям, працюють, але постійно думають про мене,
дуже сексуальними.
То, може, надішлеш їй якісь фото?
Ми дуже зайняті приготуванням їжі.
-Ні! -Випічкою.
Гаразд, у мене є ідея. Ми вийдемо надвір.
Я люблю Кевіна. Він мені як брат.
Я безнадійний романтик,
і я заміжня вже багато років.
Я знаю декілька секретів, як додати різноманітності.
Знаєш, що дуже сподобається Дженіс?
Що ж це?
Що може бути гарячіше за чоловіка, який працює?
-Підніми це крісло. -Справді?
Так. Воно важке.
Підніми й походи з ним.
Так. Чудово. Бачиш? Одразу видно і біцепс і трицепс.
Поклади туди. Ідеально. Як тобі твоє вбрання?
Чудове.
Може, ми дещо знімемо?
Гаразд.
Поклади це туди. Рухайся.
-Ти не фотографуєш. -Я роблю фото в русі.
-Не треба зупинятися. -Я навіть не бачу камери.
Роздягатися перед Крістін, коли доктора Чіу немає вдома —
це трохи нечемно.
-Нема нічого сексуальнішого за жердину. -Добре.
Краще опусти її у воду.
Чудово. Ти молодець, Кевіне.
Занадто легко отак сидіти й фотографуватися без сорочки.
Набагато важче й сексуальніше возити тачку.
Робимо сповільнену зйомку. Ось так.
Ні, ти не сповільнюйся. Це зробить камера.
Чи підстригати мої кущі.
З усієї сили. Так.
Чекай! Це так двозначно!
Це так двозначно!
Я не це мала на увазі.
Не думаю, що Дженіс сподобаються ці фото.
Вона живе в духовному світі.
Хоча, може, навпаки через цю духовність,
повернення до нашого природного середовища
й оголене тіло їй сподобаються.
Гадаю, у нас усе вийшло. І ти будеш мені вдячний.
Робимо перерву. Це важка робота.
-Це було для тебе важко? -Звісно! Я ніколи не…
Я думав, достатньо буде зробити селфі.
Можна з тобою порадитись?
Звісно.
Кім не подобається, що я ходжу на побачення чи взагалі бачуся з Дженіс.
І вона каже, що ця цілителька рейкі — її цілителька,
і я не маю зустрічатися з нею.
Кім ходила на сеанси Дженіс?
Так.
Боже мій! Як ви познайомилися з Дженіс?
Ми були в Малібу: я, Кім, Келлі, Кейн.
І вона прийшла провести для нас всіх сеанс.
То ви познайомилися з Дженіс, коли з вами була Кім?
-Ну так. -Боже! Кевіне!
Це дуже…
Дуже негарно, Кевіне.
Чому? Я не розумію.
Якщо ти мене морозиш, і нічого зі мною не хочеш,
яка тобі різниця з ким я зустрічаюся, і коли я це роблю?
Вони близькі люди. Це неправильно.
Але це несправедливо, що я маю нести за неї відповідальність.
Ти маєш вирішити, чи варта вона таких жертв?
Гарне питання.
Приймай рішення, бо якщо ти підеш на ще одне побачення з цілителькою,
то втратиш Кім назавжди.
Сьогодні я йду з мамою в зоопарк.
Я дуже нервую. Ми вже багато років не говорили
про щось, що не стосується роботи.
Овва!
-Боже мій, які вони гарні. -Так.
Привіт!
-Привіт, я Емі. Рада знайомству. -Взаємно.
Вітаю в зоопарку.
-Боже мій! -Це Сара.
Сара з великим задоволенням поласує вашими гостинцями для неї. Ось так.
Буде трохи волого.
-Нічого. -У неї багато слини, як для жирафи.
-Привіт, Саро! -Хочеш від неї поцілунок?
-Як це зробити? -Ти ставай сюди.
І вона піднесе губу до твого обличчя.
-Саро, поцілуєш її? -Молодець!
Я закохалася!
-Ви теж хочете поцілунок? -Ні. Краще не треба.
Ні.
-Дуже дякую. Боже мій! -Будь ласка. Рада знайомству.
Ми теж раді. Дякую.
Куди ми зараз ідемо?
Ми відпочиваємо.
Тобі не треба знати, куди ми ідемо.
-Просто насолоджуйся миттю. -Звісно.
Я рада, що ми можемо провести час разом.
Я знаю, що в тебе чудова успішна кар'єра.
І що ти щодня багато працюєш,
але
треба дбати про себе,
і я хочу, щоб у тебе були діти.
Боже мій…
Скільки дітей?
Стільки, скільки зможеш!
Я хочу дітей, але річ у тім, що я не хочу бути аби з ким.
Знаєш, коли я розлучалася,
я не ділилася з тобою деталями,
бо я навіть не знала, як з тобою поговорити.
Навіть сказати: «Я люблю тебе», — дуже незвично для мене.
Так, це така китайська культурна традиція.
Ми любимо одне одного, але в серці. Ми цього не озвучуємо.
Я почуваюсь, ніби я завжди робила замало.
-Розумієш? -Та ні.
Коли ми жили в Китаї, від мене завжди вимагали досконалості.
-Бути найкращою у класі. -Я знаю.
Потім балет, чечітка, традиційні китайські танці, піаніно.
Від мене постійно вимагали так багато. Ти докладала багато зусиль.
Ти ходила на три роботи, коли переїхала.
Ти мала працювати шість годин, щоб оплатити годину мого уроку піаніно.
Але я ж навіть не любила на ньому грати.
Вибач, що так тиснула на тебе.
Ні. Це не твоя провина. Це просто…
Я іноді тисну на тебе, бо я хочу, щоб мої діти
були корисними для суспільства. Розумієш? Я хочу, щоб ти була хорошою людиною.
Найважливіше — моральне виховання. І щоб була ти була здоровою.
По-друге, мої діти мають бути здоровими.
Ти мій скарб. Ти моя єдина дитина.
Я хочу подбати про тебе. Я хочу найкращого для тебе.
Може, нам треба частіше говорити.
Коли захочеш чимось поділитися, я завжди поруч.
Кажи, якщо щось не так.
-І ти також. -Так.
Я справді здивована, що мама попросила вибачення.
Я була впевнена, що вона буде виправдовуватись.
Ми на одному боці.
Чому я так довго чекала, щоб поговорити?
Попрактикуймося.
-Я хочу сказати: «Я люблю тебе». -Гаразд.
І ти можеш відповісти мені.
Я люблю тебе. Боже!
Це іноді важко сказати.
-Але я люблю тебе всім серцем. -Я знаю.
Я рідко таке казала.
-Треба тренуватися. -Я люблю тебе, моя дівчинко.
ЛОС-АНДЖЕЛЕС
-Прісцилло! Привіт! -Гей! Кейне!
-Доброго ранку. -Доброго ранку. Такий бадьорий.
Я був на велотренажерах.
-Ти красунчик. -Дякую.
Ось знімальний майданчик.
-Ось уся техніка. -Оце так, хочу роздивитися.
Тут ми робитимемо фото. А тут у нас усі продукти.
Це буде за лаштунками?
-Так. -Мені подобається.
Сьогодні важливий день, я знімаю кампанію з «Фенті».
Мені аж не віриться, бо тут десь 20 людей з команди «Фенті».
Сказати мені 20 років тому, що я буду тут, у Milk Studios,
і зніматимусь у кампанії одного з найбільших брендів світу.
Я тепер пещений.
-У тебе чудовий вигляд, котику. -Я в захваті.
Це не зовсім скульптор. Це радше бронзер.
Гадаю, тобі не потрібен скульптор.
-Лише бронзер, щоб зробити тобі… -Що скажеш про мої очі?
-Що я думаю про твої очі? -Так.
-Гарні очі. -Дивись. Повіки.
Прекрасні.
Ти помітила у мене навислу повіку?
-Ні, не зовсім. -Так.
У мене ліва повіка подвійна, а права нависла.
«Фенті Б'юті» написали тобі через твою зовнішність.
Це бренд краси. Тут головне — обличчя.
Тож у тебе воно ідеальне.
У мене великі очі.
-Діти обзивали мене жаб'ячими очима. -Вони ж чудові.
Але мене обзивали.
-Жаб'ячі очі? -Жаб'ячі очі.
Я вважаю, що неважливо, хто ти і який у тебе вигляд,
якщо ти себе любиш, ти будеш класним.
Це неймовірно. Так, це дуже приємно чути.
Ох! Не можу дочекатись!
Гаразд, почали.
Дуже гарно з прикрасами.
Гарно.
Гаразд, пози.
Отримавши цю угоду з «Фенті», я дуже вдячний, і пишаюся собою.
Спробуємо стоячи з блейзером.
Може, піднімемо все на пів метра?
Перевіримо. Подивимося, як вийде.
Чудово.
Я в захваті від рухів піджака. Тобі не потрібні підказки.
Я люблю Ріанну, бо вона показує,
що треба проявляти себе і бути справжнім.
Гадаю, що поки що пластика повік не зробить мене щасливішим.
Не думаю, що це мені зараз потрібно.
Я собою задоволений, і мені треба покращувати внутрішні якості, а не повіки.
Мило.
-Обкладинка готова, Кейне! -Обкладинка?
АВЕНЮ КАЛІФОРНІЯ
-Привіт, Кевіне. -Привіт, Дженіс!
Як ти?
Добре. Якраз збираюся йти. Я їду на Східне Узбережжя.
-Ти їдеш до родини? -Так, я їду до родини.
Ти в Коста-Риці, так?
Я в Коста-Риці. Я приїхала дві дні тому.
Ми давно не розмовляли, вибач. Я був дуже зайнятий.
Я не збирався уникати тебе.
Я хочу зустрітись, коли приїду.
Може, нам краще
просто бути друзями.
Щось не так?
Що таке?
Я знаю, що мені було дуже добре з тобою.
Гадаю, що тобі теж.
Ми дуже поспішили.
Так.
Йти на побачення з Дженіс одразу після того,
як ми з Кім вирішили, що будемо друзями,
мабуть, було зашвидко.
Я ні в якому разі не хотів би заважати Келлі з терапією.
Я хочу підтримувати її.
Я зроблю все можливе, щоб зберегти дружбу з Кім,
бо я обіцяв.
Я б тільки більше віддалявся від тебе.
Я рада, що ми чудово провели час.
Так, я теж. Було чудово.
Добре, насолоджуйся поїздкою в Коста-Рику.
Дякую.
Гаразд. Бувай.
Переклад субтитрів: Данило Добровольський