EN NETFLIX-SERIE
Det er noe som brenner.
MARIA VENNEN TIL ANNA
Det brenner!
Hallo.
Så fin du er.
Du også. Elsker genseren din.
-Jeg tok med disse. -Ok.
Til utpakking.
Greit.
-Ja. Hvor skal vi gjøre det? -Her?
-Ja.
Mote er det jeg bryr meg aller mest om.
Jeg har vært med i Vogue, Harper's Bazaar, Elle.
Jeg gikk ikke den tradisjonelle
karriereveien som asiatiske foreldre ønsker for barna sine.
Jeg vil ikke kalle meg en influenser.
Jeg er en person
som liker mote og gjør ting.
Den kostet $ 2700.
Bare for Chanel betaler vi nesten $ 3000 inkl. moms for en t-skjorte.
Den største Birkin-vesken jeg har, er 30, men jeg bruker dem ikke.
De ligger i posene.
Jeg må passe på så du ikke ser...
...vaginaen min.
Beina den veien.
-Jeg trenger ikke hele videoen. -Jo.
Man ser alt. Ting man ikke trenger å se.
Greit. Velkommen til en ny video.
I dagens utpakking har vi en spesiell gjest.
-Den enestående Anna Shay. -Ikke.
Er du spent før din første utpakkingsvideo, Anna?
Ja. Forvirret, men spent.
Anna. Jeg har kniven og skal la deg begynne.
I vår første pakke har vi silkepapir.
Å, herregud!
Verdens minste veske.
Som mor og baby.
Veldig søt.
Man får sikkert plass til en $ 100 dollarseddel om man vil.
Den er faktisk ganske praktisk. Man får plass til to sukkertøy.
-Er det en bjørn? -Ja, men i ditt tilfelle, en kjole.
-Nå har vi en duffel-bag. -Duffel-bag.
-Hva er det? -Den er fantastisk.
Jeg bare...
Siste.
Greit. Trenger du litt vann?
-Du er ikke tørst? -Jeg kutter ned.
På vann også?
-Så Annas er bak fram. -Litt stor i skuldrene.
Litt stor i skuldrene.
Den må nok sys, men vi har alle flinke skreddere.
Greit, perfekt. Det var det. Det er altså sånn vi gjør det.
Du er så søt.
Liker hvordan vi har på oss noe på forskjellige måter.
Jeg syns det er veldig viktig at folk skaper sin egen stil.
Ja, så man virkelig må bære og eie klærne.
Og klærne kan ikke bære deg.
Ja, ofte lar folk klærne bære dem.
Man må bære klærne.
Ja. I dette tilfellet mener jeg at skulderputene mine bærer meg.
I kveld, Joel, skal vi på en forhåndslytte-fest.
Jeg gleder meg veldig til Chrishell får se det. Fordi hun...
...vet om denne faktisk kommer til å selge for det jeg vil ha.
-Forhåpentligvis. -Så jeg kan kjøpe ny klokke.
Et par klokker, forhåpentligvis.
En, to, tre, fire, fem, seks, syv, åtte.
-Hallo. -Chrishell! Herregud.
-Gurimalla! -Hva sa jeg?
Hun trodde ikke det var hotpot-fest.
-Hei! Godt å se deg! -Hei.
Dere! Se på dette stedet!
Velkommen.
Oi. Det er kjempefint.
-Hei! -Hvordan går det?
Hvordan går det, vakring?
Så bra du ser ut.
-Har alle på seg rødt i dag? -Ja.
-Ser det. -Var ikke det meningen?
-Jo! -Hei, damer!
Jeg kommer til deg straks, Kane.
-Oi, se her. -Hei.
Alt bra? Takk for at du kom.
Vent. Ikke se på jentene først. Hva syns dere?
-Du har ikke sett stedet. Det har de. -Jenten matcher huset.
-Hva syns dere? -Jeg hadde kjøpt det.
-Greit. -Vil du kjøpe det?
-Jeg kunne? -Vi selger deg det.
-Chrishell og jeg selger sammen. -Skal hun?
-Vi selger sammen. -Kult.
-Vil dere se resten? -Ja!
Få se hovedsoverommet...
Fint!
Kane, det er så mye større enn jeg trodde.
Så annerledes enn før.
-Så fint. -Det er veldig...
-Herregud, for et fint bilde. -Fantastisk.
Du får solgt huset etter dette. Bare sier det.
Dere fire, kom hit.
Jeg har en overraskelse. Lukk øynene.
Greit.
Kom inn hit. Åpne øynene. Jeg har noe til dere!
Overraskelse!
Jeg trenger ikke stolen din lenger! Jeg bruker alltid stolen hjemme hos ham.
-Å ja, meget avslappende. -Jeg tar meg en lur.
Dette har jeg alltid villet gjøre, akkurat som Oprah.
Du får en!
Du får en! Du får ingenting! Nei, bare tuller.
Kan jeg velge en?
Dere, Christine kommer om litt, jeg har ikke en stol til henne, men...
Jeg holder meg utenfor.
Hei!
Christine?
Herregud, hvordan går det? Jeg elsker Mochinut.
-Bra. -Det er så godt.
Jeg inviterte Christine i kveld fordi det er bedre å kjenne sine fiender.
Jeg vil beholde freden og ikke ha noen dårlige vibber,
og forhåpentligvis tar hun dem ikke med seg.
-Takk for invitasjon. -Bare hyggelig.
Vi har ventet på deg.
Sitt.
Sårene har ikke grodd helt mellom Kane og meg.
Men jeg liker ikke drama, så da han kom med en olivengren,
sa jeg gladelig ja.
Vi skal spise hotpot i dag.
Kelly, kan du forklare hva hotpot betyr?
Hotpot er en populær kinesisk rett fra Sichuan, i sørlige del av Kina.
Og den er veldig felles. Vi deler. Vi koker kjøtt og grønnsaker inni den.
-Lag din egen mat og ha det gøy. -Greit. Jeg er ikke noe kokk.
-Men dette klarer jeg. -Du kan lage dette. Det er lett.
-Har du aldri gjort det før? -Nei.
-Asiat og aldri gjort det? -Jeg vet det!
Det er urettferdig, jeg ble ikke oppdratt av min halvt japanske far.
-Er du asiat? -Jeg er 25 %.
-Pappa er det. -Fortsatt asiat.
Jeg ble oppdratt av hvite, og gjør det.
Det er derfor vi må henge oftere, fordi jeg kan ikke det her.
-Jeg skal faktisk møte ham i neste uke. -Hvem skal du møte?
-Min biologiske far for første gang. -Gi deg!
-Oi! -Ja, på tirsdag. Så...
Hva er det første du skal spørre ham om?
Hvor har du vært i hele mitt liv?
Chrishell, du må fortelle meg om Skal vi danse.
Å, herregud, vi har ikke snakket om det enda.
-Hva gjør jeg med denne? -Du var så flink.
Du danser mye bedre enn meg.
-Jeg elsket... -Du er virkelig flink.
Har du snakket med Anna, Christine?
Er alt i orden nå?
Nei, det er det ikke.
Lei meg for at du kom oppi dette dramaet, Chrishell.
Jeg fikk en telefon fra en pålitelig venn, som sa:
"Hei, du skal vite at
Anna sier at du irriterer vettet av henne.
Gjør du én ting til, er du ferdig.
Hun vil... Hun kan ødelegge deg."
Gabe var der den dagen og overhørte hele samtalen.
Jeg sa det til Kane.
-Ja. -Visste ikke at det skulle deles videre.
-Jeg delte ikke... -At han skulle fortelle det.
-Det ble ikke delt rundt. -Nei.
Jeg var der, hørte det på høyttaler.
Jeg hørte en person på andre enden.
Det var at jeg var ferdig eller hun kunne ruinere meg.
Jeg trodde du var en pålitelig venn på den tiden.
Jeg trodde ikke jeg snakket med bestevennen til Anna.
La oss se bort fra Anna.
-Vi vet ikke om Anna sa det. -Stemmer.
Det vet vi ikke. Men vi vet at noen sa det til meg.
Informasjon ble gitt til meg og var ikke noe jeg fant på.
Jeg sa det kun til Kane. Og plutselig visste alle det.
Nei, det var ikke...
Jaime jugde til deg.
Etter at alt dette utfoldet seg,
fikk Jaime magasinredaktøren til å skrive under på en taushetserklæring.
-Så hun ikke kunne si mer om det. -Hva faen?
Kanskje du ikke burde ha sagt det
når du vet at jeg er venn av Anna, og ved å fortelle meg det
var det ganske manipulativt i den forstand.
Nei, jeg...
-Nei. -Du kan ikke si at jeg sladret.
Konsentrer deg om å selge eiendom, ikke involver deg i sånt tull.
Ja, nettopp.
Du sier det ikke, men det gjør jeg.
-Jaime lyver, og Anna vil ødelegge deg. -Nei, Gabe.
Stopp. Vi snakker ikke om det.
Jeg har en unik fremførelse til dere. Det er nudeldansing.
Ja!
Han flørter.
Vil noen nudeldanse?
-Skal vi prøve? -La oss gjøre det.
Ser ut som slappe baller.
-Greit. -Se, de henger.
-Kevin? -Ja.
Tusen takk.
-Skål. -Skål.
God helse.
-Kjempegodt. -Bra, ikke sant?
Ja.
Så, hva skjer?
Vet ikke hvor jeg skal begynne.
Husker du da vi snakket om Janice?
-Ja. -Ja. Du ba meg gi henne en sjanse.
Ja, det skjedde ikke.
Kanskje det er bedre om vi
bare er venner eller noe, skjønner?
Da jeg så reaksjonen til Kim, innså jeg
at det var feil å dra på date med Janice.
Jeg vil ikke forstyrre helbredelsesprosessen
og reisen hennes til helbredelse.
Det minste du kan gjøre for en venn, er å respektere grensene deres.
Jeg vil se det positive i dette. Virker som du har forstått
at dette forholdet ikke vil fungere.
-La meg spørre deg noe. -Ja.
Mange føler at de vil være i forhold
fordi de ikke er komfortable med å være i et forhold med seg selv.
Det har jeg slitt med.
Før jeg ble tørrlagt, trodde jeg at jeg trengte en kjæreste...
...for å hjelpe meg til å komme dit. Følelsesmessig stabil?
Men jeg forstår nå at jeg kan gjøre dette alene.
Livet mitt er fylt. Jeg trenger ikke å være sammen med noen nå.
Du har vokst, ikke sant?
Jeg tror det. Jeg føler det. Ja.
Du er tørrlagt. Det har vel blitt seks år?
-Ja. -Enormt. Ikke sant?
Det skjer et massivt internt skifte mellom fem og ti år.
Det går liksom opp for deg at jeg har verden for mine føtter.
Dette blir et fyrverkeri. Muligheter vil åpne seg.
Jeg tror du har rett. Mange bra ting har skjedd i livet mitt.
Jeg begynner å komme på plass.
Jeg har fått nye venner utenom den originale vennekretsen min.
Jeg skal skaffe min egen bil. Den aller første bilen jeg har eid.
-Noensinne? -Jeg skal kjøpe en bil.
-Jøss, ser du? Fruktene av edruelighet. -Jeg vet det.
Det er ganske stort. Så drar jeg til New York med Kane.
Herregud, treffe kusinen min for første gang.
Det er helt utrolig. Hun tok kontakt etter å ha tatt en DNA-test og sa...
"Hei, vi er søskenbarn."
Sprøtt.
Jeg leter etter mine biologiske foreldre, så jeg tok en DNA-test.
-Ja. -Og jeg har en kusine i New York.
Det er helt fantastisk.
Jeg skal
se slektninger stå foran meg for første gang.
Herlig. Jeg blir rørt.
Å være adoptert og asiat gjorde meg nysgjerrig på hvem jeg er,
hvor jeg passer inn, og hvordan funker dette ute i verden?
Selv om det bare er en kusine, kan vi snakke om sporene vi har
og finne ut om vi har flere familiemedlemmer spredt rundt i USA.
Først treffe en kusine, kanskje en sprø onkel...
...død bestefar, levende bestefar, så foreldrene mine.
Jo mer vi har hendene på rattet, høyre er frykt, venstre er ego.
Noen ganger holder vi rattet med lillefingeren,
men vi kan fortsatt navigere.
Høres ikke ut som en god ide.
Med mindre det er automatgir.
-Eller en Tesla. -Ja, eller det er...
CHIU-EIENDOMMEN LOS ANGELES
Hvordan går det med dansingen?
Gleder du deg til Baby G kommer på forestillingen?
Det er litt rart, dansing er en slags forførelse,
en lidenskapelig tango med en fremmed mann.
Jeg skjønner.
-Jeg vil ikke forvirre Baby G. -Nei.
Vi prøver å vise at mamma ikke bare danser med pappa.
Ja.
Du har dansevenner.
Han skjønner når han blir eldre. Bare vær deg selv.
Kos deg med dansen. Ikke bry deg om det andre.
Jeg må iallfall tøye ut mer,
det er mye vanskeligere enn jeg trodde.
-Kan jeg tenke meg. -Timevis med trening.
Føler at jeg har kroppen til en gammel dame.
-Er du gal? Har du sett magemusklene dine? -Jeg kan ikke røre ved tærne lenger.
Jeg har det så gøy med Skal vi danse.
Det har vært en drøm.
Pinlig nok har jeg spurt absolutt alle jeg kjenner,
hver eneste én,
om å komme på innspilling.
Jeg ble spurt om å være med på Skal vi danse.
-Er det sant? -Ja.
Det er fantastisk, Christine!
Det hadde betydd mye for meg om du kan komme.
Jeg må se jenta mi på dansegulvet!
Ja. Herregud, så spennende. Ja, selvsagt, skatt.
-Takk. -Selvsagt, jeg kommer.
-Utrolig! -Jeg vet det.
Det er kjempestort.
Jeg klapper selv om du tryner.
Alle har vært snille og støttende. Det er så... forfriskende.
Jeg vil gjerne komme, men jeg må sjekke kalenderen.
Det har vært så travelt med reising og jobb.
Selv om jeg ikke er tilstede, heier jeg på deg fra der jeg er.
Det har vært mye unødvendig krangling.
Det hadde vært fint å legge ting bak oss.
SKAL VI DANSE UKE TO
PASHA CHRISTINES DANSEPARTNER
Hei!
-God morgen! -God morgen!
-Hvordan går det? -Hvor støl er jeg?
Hvor støl er du?
-Skala fra én til ti? -Mentalt.
Mentalt?
Mentalt.
Klar for å gi jernet. Tror jeg.
Ikke sant?
Over skulderen!
Takk!
Med salsadans med partner Pasha har vi Christine Chiu.
Du har gode hoftebevegelser.
Du vet å bruke dem, og det tilfører et progressivt...
Det kan bli litt stivt. Det gjelder å være konsekvent.
La oss få poengsummen din.
BRUNO 6 TOTALT 24
Det ble 24, som betyr at Christine og Pasha er på nest sisteplass.
Er dere klare? Tid for dommerens stemme.
Jeg skal redde...
-Christine og Pasha. -Greit.
Christine og Pasha er trygge.
PENNSYLVANIA LANCASTER FYLKE
MANHEIM IMPORTS VI ER ÅPNE
-Greit. -Tusen takk.
Ja!
-Ikke mer Uber, vær så snill. -Ingen.
-Kevin? -Hva?
-Ta et bilde. -Hei! Kom deg av bilen!
-Vi gjør det. -Kom deg av bilen.
-Vi gjør det. Bilde! -De må selge bilen.
Herregud, Kane. Det er som at jeg går med sko hjemme hos faren din.
Nå er den verdt mer.
Jeg er i Philadelphia med kompisen min Kane.
Velkommen til min fars imperium.
Hei, pappa.
Jeg skal faktisk kjøpe en bil av familien min for aller første gang.
Etter bilkjøpet skal vi til New York
og møte en kusine for første gang. Og fra New York
skal Kane og jeg ut på en biltur
og ta den med hjem til LA.
-Det er Kane. Dette er faren min. -Hei, sir. Står til?
-Broren min, Luke. -Luke, hva skjer?
-Hyggelig. -Forresten, dette er vårt imperium.
-Luke og mitt sitt imperium. -Deres imperium.
Bil-imperiet deres.
Dere er så like. Nei, jeg tuller.
Hva snakker du om?
Det her er supert. Hvor lenge har du drevet dette?
Siden 1979.
Han begynte som mekaniker.
-Kult. -Jepp.
Jeg husker da jeg var barn,
pappa hadde ulike biler hver dag til skolen.
-De sa at vi var "rike". -Kult.
Jeg bare, vi er ikke rike. Han må selge den bilen.
Vi skal se etter noe til meg innenfor mitt budsjett.
-Du så... -Vet du hva budsjettet er?
-Vet det når jeg ser det. -Greit.
De fleste bedømmer... bankkontoen bedømmer det.
De bedømmer bankkontoen først.
-Kan du vise oss noe? Vi setter i gang. -Ja.
Eldrespesialen.
-Nei. -Alt av sikkerhetsutstyr.
-Skal vi kjøre tilbake til LA? -Ja.
-Nei. -Jo.
-Jeg kjørte landet på tvers. -Du også.
-Det tok to måneder. -To måneder?
Jeg lover at vi kommer tilbake på kortere tid.
Jeg bestiller privatfly.
Greit, nå shopper vi.
-Denne er kul. -Den bilen er kul.
-Visste du ville ha en Mustang. -Vi prøver den.
Jeg må se hvordan den føles.
-Dæven! Sjekk den lyden! -Vent.
Sett på bremsen!
Oi, sett på bremsen? Greit.
Visste ikke at den beveget seg.
-Pokker! -Kan du flytte deg?
Herrejesus.
Den kler ham, faktisk.
Enda familien min driver en bilforretning,
aner jeg ikke hva jeg gjør i en bil.
-Var han en flink sjåfør i oppveksten? -Nei.
Jeg vet bare at så lenge den tar meg dit jeg skal, er det greit.
-Herregud. -Tenk at du fant revers!
-Så... -Ja, hva er neste?
Vil du se flere av disse?
Tror den er for rask for deg. Den blå Teslaen.
-Den er ikke så verst. -Ta den. Lang rekkevidde.
-Jeg liker denne. -Helelektrisk.
-Jepp. -Den er så enkel.
-Industrien for ti år siden. -Er den på?
Er den på?
-Står den i kjør? -Den er så stille. Er den på?
-Denne bilen. -Den valgte deg, idiot.
Det jeg likte med den hvite Teslaen, er at den er sporty,
den ser ut som en iPhone på hjul. Den er superkul.
Denne er så bra. Jeg tar den.
-Hva skal den hete? -Første jeg kom på, var Sheila.
-Av en eller annen grunn. -Hater navnet Sheila.
-Du liker ikke Sheila? -Høres ut som en dårlig sekretær.
Jeg kaller den Taejun.
-Ja, flott. -Mellomnavnet mitt. Taejun.
Vi gjør det. Jeg vil gjøre det med deg.
-Vi gjør det. -Gratulerer.
-Greit, setter pris på det. -Det er i boks. Ta meg i hånden.
Vi gjør papirarbeidet.
Det høres rart ut, men bilen føles ut som en ny begynnelse for meg.
Første... bil... noensinne.
Jeg skal kjempe videre.
Jeg skal jobbe på, men ingenting kan stoppe meg og Taejun.
Kjør pent. Vi sees, gutter. Vær forsiktig.
Herregud, den er så rask. Nei, brems!
TI MINUTTER SENERE
Faen. Jøss, faen.
-Har noen smerter i hodet? -Jeg er kvalm.
Herregud.
-Jeg har ikke lyd. -Vet det. Det går bra.
Du må lære deg å kjøre på nytt.
Jeg kjørte, jo! Se, jeg stoppet.
Ikke min skyld at han råkjørte og jeg ikke så ham.
Greit. Hei, hva skjer?
Herregud.
-Du får en anmerkning. -Greit.
Blir ingen bilferie, kompis.
Det er greit, glem bilferien. Det gikk bra.
-Ikke vær for streng med deg selv. -Kan ikke noe for det.
Vet du hvor mye jeg gledet meg til å kjøre i Los Angeles?
-Møte folk... -Jeg vet det.
Jeg er kvalm.
DET USYNLIGE HUSET JOSHUA TREE
Mimi planla en jentehelg.
Takk, Argo.
Og hun har leid det usynlige huset i Joshua Tree.
Huset er en 21-etasjes skyskraper, men den ligger sidelengs.
-Hei, Kelly. -Herregud. Hva er det her?
-Herregud, så vakkert. -Ja, ikke sant?
Det er som Breaking Bad. Vi skal lage litt meth.
Hallo.
-Hei. -Jøss.
Dette er som et partyhus.
Føler at vi trenger denne ferien.
Det er så fint her. Vi er midt i ødemarken.
Så kult.
-Se hvem som kommer. -Seriøst?
Rundt her et sted.
Der borte.
Ja, jeg skal bare ut, ja. Sånn, det er fint.
Stopp.
-Hei. -Hei.
Etter Skylars bursdag hadde Mimi og jeg en prat.
Så jeg gleder meg til denne turen.
-Herregud, hva skjer? -Så fin du er.
Overraskende at Christine er her.
Oi, hva gjør dere? Er dette en ørken-lur?
Jeg hørte at hun nesten ble utstemt i forrige uke,
så jeg føler at hun burde trene, eller noe.
Men jeg håper det blir en fredelig helg uten drama.
Kom, dere.
Hva gjør jeg med bagasjen? Jeg har to baki der.
-Har du vært her? -Ja, dette er Chinatown.
-Så hva gjør man her? -Spiser.
Tror jeg skal spise bort følelsene mine i dag.
-Du fortjener det. -Jeg vet.
-De henter bilen din. -Dette er traumatisk.
Hver gang du hører en sirene.
Sov du godt?
Forferdelig. Fikk ikke sove etter i går.
Har du nakkeskader?
Jeg er litt stiv her.
Føler at jeg ble kjørt ned.
Jeg vet, for jeg ble faktisk kjørt ned.
Jeg så den bilen som et symbol på hardt arbeid og det jeg har ofret.
Trodde jeg skulle komme hit i ny bil,
og vise at jeg virkelig gjør noe bra her i livet.
Skjønner? Jeg skuffet familien min.
Husk, det første moren din sa var:
"Går det bra med deg?" Hun brydde seg ikke om bilen.
Men du skaffet deg jo en bil. Du betalte jo for den.
Ja, men jeg krasjet den.
Men du skaffet den. Det er oppnåelig.
Vi skal jo liksom på biltur også.
Jeg ødela alt for oss.
Tenk på det positive. Du fikk se familien din.
Det er viktig.
Du skal møte kusinen din i morgen, og det er kjempestort.
Glad vennskapet vårt er bedre.
-Vi er ikke bestevenner, men... -Ikke?
Vi er nærmere. Greit. Du kan være min bestevenn om du gjør dette.
Den er ikke skåret opp.
Kan du skjære opp denne? Hvor mye koster den?
Har du noe mindre? Denne?
Velg en, er du snill.
Hvis du spiser denne, er vi ekte venner.
Durian kalles for fruktens konge i Asia.
Den er en av de vanskeligste å anskaffe.
Den stinker, men når du smaker på den,
er den mer kremet enn noe annet du har smakt.
Fantastisk.
Greit. Bon appétit.
Liker ikke hvordan den føles.
Lukt på den.
Den...
Prøv den.
Nei! Ikke hele.
Ta en bit.
Prøv den.
Den er god. Ikke sant? Vent. Smak.
Den er god.
Nei, ikke! Den koster $ 60.
Spis den.
Nei, til deg.
Later du som?
Hvor skal han med den? Hvorfor gikk han bare?
-Jobber han... -Tror ikke han jobber her.
Ikke jeg heller.
-Kelly. -Så fin du er.
Jeg luktet mat mens jeg stelte meg.
-Jeg ble kjempesulten. -Bra. Vi har masse mat til deg.
Supert.
Skatt.
Mimi.
Jeg er sulten, skatt.
Hei, Mimi.
Middagen er klar, Christine.
Herregud, det er en lang spasertur bort hit.
-Ja, ikke sant? -Jobber opp appetitten.
-Vil du ha noe å drikke? -Nei.
Jeg holder meg til vinen på bordet.
Kelly kan drikke nok for oss alle.
-Greit. -Klare?
-Skal vi sette oss? -Vi setter oss.
Hva er målene våre for turen?
Ingen kjærester. Ingen ektemenn. Ingen barn.
Vi har første rett.
-Takk. -Lammekjøttboller med gochujang.
Jeg tåler faktisk ikke lam.
Beklager. Men neste rett ser god ut.
-Jeg tar den for deg. -Takk.
Gratulerer til Christine.
Skal vi danse.
-Gratulerer. -Takk.
Du er flink. Jeg så den andre. Du er kjempeflink.
-Du beveger deg mykere, mer avslappet. -Greit.
-Mer enn i den første. -Takk.
Du blir bedre og bedre.
Poengsummen ble verre, men det var salsa.
I salsa må man røre seg.
-Tango er mer statisk. -Det er sexy.
-Jeg liker det. Lær meg neste gang. -Ja, særlig.
Jeg henger i en tynn tråd, dere, stem på meg, vær så snill.
Jeg kom på nest siste plass. Jeg trenger mer støtte.
Jeg henter mer å drikke. Vil dere ha?
Jeg var usikker på om jeg skulle bli med på denne turen.
Bare Kevin og Mimi kom for å støtte meg i Skal vi danse.
Kelly var opptatt, kunne ikke avse et sekund,
men har nå en avslappende jentehelg
midt ute i ødemarken. Men her er jeg.
Midt i ødemarken
med mine såkalte venner.
Jeg er så heldig som har dere.
Men når alt kommer til alt, er det aller viktigste
å ha venner rundt seg.
Vi er der for deg, på godt og vondt.
Det er alt som betyr noe.
Det er vanskelig å finne gode venner i LA.
Når man oppnår suksess, hvem tiltrekker man?
Hva er deres intensjoner? Hva tilfører de eller tar de?
-Når du... -Vanskelig.
Ja.
Vet dere, Kane fortalte meg at Christine har løyet til alle.
Altså, det er Christine mot Anna,
Christine mot Kane, Christine mot Jaime.
Christine mot Mimi.
Hun har skapt så mye problemer, og jeg er en god venn av Kane.
Jeg vil ikke støtte en som sprer løgner og sårer Kane.
Så, skål for Leah.
Jeg er nervøs for å møte kusinen min for første gang,
for det kan hende hun ikke dukker opp.
Kanskje jeg ble lurt.
Eller kanskje hun kan hjelpe meg å finne min biologiske familie.
Sarah?
Herregud.
-Hei! -Hva skjer?
-Herregud. -Hei.
Det er så merkelig
på en god måte.
-Herregud. -Jøss.
Herregud.
-Se på deg. -Se på deg.
-Kan jeg ta på det? -Ja.
Kjennes ut som håret mitt. Kjenn.
Herregud. Det her er så sprøtt.
-Helt sykt. -Ja, du er første slektning.
Du er den første slektningen jeg ikke har født.
Føler at jeg ser inn i fremtiden. Jeg føler at jeg ser barna mine.
Jeg tror ikke du skjønner...
Det har vært så vanskelig å finne noe.
-Bare... -Jeg vet det.
-Jeg kan ikke tro det. -Ikke jeg heller.
-Jeg vil bare stirre på deg. -Vet det.
Jeg kan ikke nok ord i den engelske ordboken
til å beskrive hvor kleint og spennende
det var å møte kusinen min.
Jeg trodde vi kunne snakke om å finne foreldrene mine.
Men jeg føler at
noen har tent på et lys i mørket.
Man føler seg ikke alene.
Du ser noe. Det er foran deg.
Det føles ut som skjebnen.
Vennene mine i LA hjalp meg med å være stolt over å være asiat.
Men det har vært vanskelig å finne identiteten min de siste årene.
Det skjønner jeg.
Lenge ville jeg det ikke.
Jeg ville ikke fordi jeg ikke ville vedkjenne at noe var
annerledes, og jeg ville bare fly under radaren og tilpasse meg.
-Nå er jeg stolt av det. -Ja.
Men jeg er 46.
Det tok 46 år.
-Det er bare begynnelsen, tror jeg. -Det tror jeg også.
Du føles som familie.
-Høres rart ut. -Ja.
-Det er ikke rart. -Det er kjemperart.
Barna mine vil gjerne møte deg.
-Og mannen min. -Jeg møter gjerne familien din.
-Herregud, han blir vel ikke sjalu? -Nei, du er fetteren min!
-Jo, men kanskje han glemmer det. -Nei.
-Han bare: "Han er så sjarmerende." -"Han er så sjarmerende."
Så bare en tilståelse. Jeg kysset et søskenbarn en gang.
-Jeg også. -Du også?
-Så flaut. -Vi er søskenbarn.
Jeg visste det.
-Jeg er så flau. -Ja.
-Jeg også. -Du vet min mørke hemmelighet allerede.
-Ja. -Det var for enkelt.
-Trodde aldri jeg skulle røpe det. -Ikke jeg heller.
Jeg har aldri snakket om det.
Jeg forventet ikke at jeg skulle føle noe når jeg traff deg.
Jeg tenkte det skulle bli: "Ja, kult."
-Krysse det av listen. -Ja.
"Her er all informasjonen jeg fant om foreldrene mine."
-Ja. -"Her har du noe nyttig."
Men så...
Nei, liksom...
-Dette. -Jeg vet det!
-Det blåser veldig. -Ja.
-Det er nesten symbolsk. -For livet vårt?
-Ja, vi ble... -Hatt motvind.
Hatt motvind!
Må...
...fortsette...
...å finne...
...familie!
Tekst: L.E.