EN NETFLIX-SERIE
Det luktar bränt.
ANNAS VÄN
Bränt!
Hallå.
Du ser söt ut.
Du med. Jag gillar din sweatshirt.
Jag tog med de här.
Lite uppackning.
Okej.
-Ja, var ska vi göra det? -Här?
-Ja.
Mode är vad jag bryr mig mest om.
Jag har varit i Vogue, Harper's Bazaar, Elle.
Det är definitivt inte den traditionella
karriären för vad asiatiska föräldrar vill att deras barn ska göra.
Jag skulle inte kalla mig en influencer.
Jag är nån
som gillar mode och gör saker.
Den kostade 2700 dollar.
Bara för Chanel betalar vi närmare 3000 för en t-shirt.
Min största Birkin är 30 men jag använder dem inte.
De ligger i dammpåsar än.
Jag måste se till att du inte kan se min...
vagina.
Vrid benen däråt.
-Jag behöver inte hela videon. -Jo.
Man kan se allt. Sånt som man inte behöver se.
Okej, välkommen till en ny video.
För dagens uppackning har jag en särskild gäst.
-Vår egna Anna Shay. -Sluta.
Är du glad inför din första uppackning?
-Ja, förvirrad men glad.
Så jag har min kniv och ska låta dig börja.
För vårt första paket har vi papper.
Herregud!
Det är den minsta väskan i världen.
Som en bebis och en mamma.
Den är så söt.
Du kan nog trycka ner en hundradollarsedel om du vill.
Den är faktiskt rätt praktisk. Man får plats med två godisar.
-Är det en björn? -Ja, men i ditt fall är det en klänning.
Sen har vi en kappsäck.
-Vad är det där? -Den är fantastisk.
Jag bara...
Den sista.
Behöver du vatten?
-Är du inte törstig? -Jag skar ner.
På vatten också?
-Anna har på sig sin bakvänt. -Axlarna är lite stora.
Det är de.
Du måste nog sy in den men vi har bra skräddare.
Okej, perfekt. Det var allt. Så går det till.
Du är så bra på det här.
Jag gillar hur vi bar samma saker på olika sätt.
Jag tycker det är viktigt att alla kan skapa sin egen stil.
Precis, så att man verkligen bär och äger kläderna.
Så att kläderna inte bär dig.
Ja, folk gör det ofta.
Man måste bära kläderna.
Ja, i det här fallet tror jag att mina axelvaddar bär mig.
Ikväll har vi ett förlyssningsparty.
Jag är så glad över att visa Chrishell. För hon...
vet om det är värt att sälja för priset jag vill ha.
-Jag hoppas det. -Så jag kan köpa en ny klocka.
Förhoppningsvis flera klockor.
En, två, tre, fyra, fem, sex, sju, åtta.
-Hallå! -Chrishell! Herregud.
Jag sa ju det.
Hon trodde inte festen skulle bjuda på gryta.
-Hej, kul att ses! -Hej.
Nämen, titta vilket ställe!
Välkommen.
Det är verkligen vackert.
-Hej, -Hur mår du?
Hur mår du, snygging?
Du ser fantastisk ut.
-Har alla rött på sig idag? -Ja.
-Jag förstår. -Var inte det meningen?
-Jo! -Hej, mina damer!
Jag kommer om ett ögonblick, Kane.
-Kolla här! -Hej.
Hur är det? Tack för att du kom.
Titta inte på tjejerna först. Vad tycker du?
-Du har inte sett stället. -Tjejerna matchar hemmet.
-Vad tycks? -Jag skulle köpa det.
-Okej. -Vill du köpa det?
-Ja. -Vi säljer till dig.
-Chrishell och jag tillsammans. -Gör hon?
-Vi listar ihop. -Coolt.
-Vill ni se resten av stället? -Ja!
Visa oss sovrummet...
Gulligt!
Kane, det är större än jag trodde.
Annorlunda än tidigare.
-Så gulligt. -Det har...
-Vilken fin bild. -Det här är fantastiskt.
Du kommer definitivt att sälja huset efter det här.
Ni fyra, kom hit.
Jag har en liten överraskning. Blunda.
Okej.
Kom in hit. Öppna ögonen. Jag har nåt åt er!
En överraskning!
Jag behöver inte använda din längre! Jag använder alltid hans stol.
-Det här är så avslappnande. -Jag tar mig en tupplur.
Jag har alltid velat göra så här. Precis som Oprah.
Du får en!
Du får en. Du får ingen! Nej, jag bara skojar.
Kan jag välja den jag vill ha?
Christine kommer om en stund. Jag har ingen stol åt henne men...
Jag håller mig utanför det här.
Hej.
Christine?
Hur är det? Jag älskar Mochinut.
-Bra. -Det är så gott.
Jag bjöd in Christine. Det är nog bättre att känna sina fiender.
Jag vill bevara freden på sätt och vis och vill inte skapa problem.
Hoppas inte Christine ställer till nåt.
-Tack för att du bjöd mig. -Ingen fara.
Vi har väntat på dig.
Sätt dig.
Såren har inte riktigt läkts ännu mellan mig och Kane.
Men jag gillar inte drama så när han gav mig en olivkvist
tog jag emot den.
Idag bjuder vi på eldgryta.
Kelly, kan du förklara vad det är?
Eldgryta är en rätt från Sichuan, Kinas södra del.
Det är en rätt där vi delar allt. Vi lagar till kött och grönsaker.
-Laga er egen mat. Ha kul. -Jag är ingen kock.
-Men jag klarar nog det här. -Det gör du. Enkelt.
-Har du aldrig gjort det? -Nej.
-Du är ju asiat? -Jag vet!
Min far är japansk till hälften men jag växte inte upp med honom.
-Är du asiatisk? -25 procent.
-Pappa. -Du är asiat.
Jag växte upp med vita och har gjort det.
Vi måste umgås mer. Jag kan inte sånt här.
-Jag ska träffa honom nästa vecka. -Vem?
-Min biologiska pappa. Första gången. -Lägg av!
Ja, på tisdag. Så faktiskt...
Vad tänker du fråga först?
Var har du hållit hus?
Chrishell, berätta allt om Dansa med stjärnorna.
Herregud, vi har inte hunnit talas vid ännu.
-Vad gör jag med den? -Du var så bra.
Du dansar mycket bättre än jag.
-Jag älskade... -Du är verkligen bra.
Christine, har du talat med Anna?
Är allt okej nu?
Nej, allt är inte okej.
Chrishell, du har hamnat mitt i ett drama och jag ber om ursäkt...
Jag fick ett samtal från en god vän som sa:
"Jag vill bara berätta att Anna säger att hon stör sig som fan på dig.
Gör du en sak till krossar hon dig. Hon vill... Hon kan krossa dig."
Gabe var där och hörde hela samtalet.
Och jag råkade nämna det för Kane.
-Ja. -Jag visste inte att det skulle spridas.
Jag trodde inte att han skulle berätta.
-Det spred sig. -Nej.
Jag var där och hörde allt.
Jag hörde nån i andra änden.
De sa att hon kan göra slut på mig eller krossa mig.
Jag trodde att du var en pålitlig vän.
Jag trodde inte att jag talade med Annas bästa vän.
Okej, vi låter Anna vara ett tag.
-Vi vet inte om Anna sa det. -Precis.
Vi vet inte. Vi vet bara vad som sades till mig.
Informationen gavs till mig och jag hittade inte på det.
Jag berättade bara för Kane. Helt plötsligt visste alla.
Nej, det var inte...
Jaime ljög oss rakt i ansiktet.
Efter att allt uppdagades
visade det sig att Jaime fick redaktören att skriva på ett sekretessavtal.
-Så att hon inte kunde kommentera. -Vad fan?
Du borde kanske inte ha berättat
för du visste att jag var vän med Anna och när du berättade för mig
var det lite manipulativt.
Nej, jag...
-Nej. -Du kan inte säga att jag skvallrar.
Fokusera på fastigheter och blanda dig inte i den här skiten.
Ja, precis. Du säger det inte så jag gör det.
-Jaime ljuger, Anna vill krossa dig. -Nej, Gabe.
Sluta, vi struntar i det.
Jag har ett speciellt uppträdande för er.
Nudeldans.
Ja!
Han flörtar.
Har nån lust att dra i nudlar?
-Ska vi prova? -Vi provar.
Det var slappa kulor.
-Okej. -Kolla, helt slappa.
-Kevin? -Ja.
Tack.
Skål.
För god hälsa.
-Underbart. -Gott, va?
Ja.
Så, vad händer?
Jag vet inte var jag ska börja.
Kommer du ihåg när vi talade om Janice?
-Ja. -Du sa att jag borde ge henne en chans.
Ja, men det hände inte.
Det kanske är bättre om vi
bara är vänner eller nåt, du vet?
AV Kims reaktion att döma insåg jag
att jag strulat till det genom att dejta Janice.
Jag vill inte störa hennes läkningsprocess
och hennes helande resa.
Det är det minska man kan be om från en vän, att respektera gränser.
Jag vill se det positiva i det. Du verkar ha insett att
det förhållandet inte fungerar.
-Jag har en fråga till dig. -Ja.
Många känner att de vill vara i ett förhållande
för att de inte är bekväma i förhållandet till sig själva.
Jag har kämpat med det.
Innan jag var nykter trodde jag att jag behövde flickvän eller nån...
för att hitta rätt. Känslomässigt stabil, du vet?
Jag inser nu att jag kan göra det själv.
Mitt liv är fullt. Jag behöver inte vara med nån nu.
Du har växt, va?
Jag tror det. Det känns så.
Du har varit nykter i närmare sex år nu?
-Ja. -En stor grej, eller hur?
Jag tror att stora saker händer inombords mellan fem och tio år.
Man inser att världen är öppen för en.
Att stora saker kommer att hända. Alla möjligheter som finns.
Du har nog rätt. Många bra saker har hänt i mitt liv.
Jag börjar etablera mig.
Jag har nya vänner utanför min vanliga vänskapsgrupp.
Jag ska skaffa egen bil. Min första nånsin. Att äga.
-Nånsin? -Jag ska köpa bil.
-Ser du? Nykterhetens gåvor. -Jag vet.
Det är en stor grej, du vet? Sen ska jag till New York med Kane.
Jag ska träffa min riktiga kusin för första gången.
Helt otroligt. Hon hörde av sig genom DNA-testet och sa...
"Du, vi är kusiner."
Helt sjukt.
Jag letar efter mina riktiga föräldrar så jag tog ett DNA-test.
-Ja. -Jag har en kusin i New York.
Fantastiskt, mannen.
Jag ska...
få träffa riktiga släktingar för första gången nånsin.
Vackert, mannen. Det gör mig rörd.
Att adopteras och vara asiat har gjort mig nyfiken på vem jag är,
hur jag passar in och hur allt fungerar här i världen.
Även om det bara är en kusin kan vi diskutera ledtrådar vi har
och upptäcka om vi har fler släktingar i USA.
Att först träffa en kusin och sen kanske en galen farbror...
död farfar, levande farfar och sen mina föräldrar.
Ju mer vi har händerna på ratten, höger är rädsla, vänster är ego.
Ibland håller vi ratten med lillfingrarna.
Men vi kan ändå navigera.
Det låter inte som nån bra idé.
Om det nu inte är en självkörande bil.
-Ja, om det inte är en Tesla. -Ja, om det inte är...
Hur går det med dansen?
Ser du fram emot att Baby G får se showen?
Det känns lite konstigt för dansa är ju som att förföra.
Passionerad tango men en okänd man.
Jag förstår.
-Jag vill inte att Baby G blir förvirrad. -Ja.
Vi försöker förklara att mamma inte bara dansar med pappa.
Ja.
Du har dansvänner.
Han fattar när han blir äldre. Var dig själv.
Ha kul med dansen. Oroa dig inte för nåt annat.
Jag behöver stretcha mer
för... det är svårare än jag hade trott.
-Jag kan tänka mig det. -Repetitioner i timtal.
Min kropp känns gammal.
-Är du galen? Har du sett din mage? -Jag kan inte ens nå mina tår längre.
Jag har så kul på Dansa med stjärnorna.
Det har varit en dröm.
Pinsamt nog har jag bett alla jag känner,
varenda en,
att komma till inspelningen.
Jag är en av deltagarna i Dansa med stjärnorna.
-Allvarligt? -Ja.
Det är fantastiskt!
Jag skulle uppskatta om du kunde komma.
Jag måste få se dig på dansgolvet!
Herregud, så spännande. Självklart kommer jag.
Tack. -Självklart, jag kommer.
-Lägg av! -Jag vet.
Det är enormt!
Om du landar platt ska jag ändå klappa för dig.
Alla har varit så snälla och stödjande. Det är riktigt uppfriskande.
Jag vill komma men jag måste kolla schemat.
Jag har varit upptagen med resor och arbete.
Även om jag inte kan komma hejar jag på dig där jag är.
Vi har haft så många onödiga bråk.
Det vore skönt att kunna lägga allt bakom oss.
DANSA MED STJÄRNORNA VECKA 2
CHRISTINES DANSPARTNER
Hej!
God morgon.
-Hur mår du? -Hur mycket träningsvärk har jag?
-Har du träningsvärk? -Från ett till tio?
Mentalt?
Mentalt.
Jag tror att jag är redo att vinna.
Eller hur?
Titta hit!
Tack!
Christine Chiu ska dansa salsa med sin partner Pasha.
Dina höftrörelser är fantastiska.
Du kan röra höfterna, det blir progressivt...
Det kan bli stelt Det handlar om konsekvens.
Vi tittar på poängen.
Det blir 24 poäng vilket betyder att Christine och Pasha är näst sist.
Är vi redo? Dags för domarnas poäng.
Jag räddar...
-...Christine och Pasha. -Okej.
Christine och Pasha blir kvar.
VI HAR ÖPPET
-Okej. -Tack så mycket.
Ja!
-Inga fler Uber, tack. -Nej.
-Kevin? -Vad?
-Ta en bild. -Du! Bort från bilen!
-Nu gör vi det. -Bort från bilen.
-Ta en bild! -De måste sälja bilen.
Herregud, Kane. Det är som när jag har skor hemma hos din pappa.
Nu är den värd mer.
Jag är i Philadelphia med Kane.
Välkommen till min fars imperium.
Hej, pappa.
Jag ska faktiskt köpa en bil från min familj för första gången.
Efter bilfirman åker vi till New York
och träffar min kusin för första gången. Från New York
ska Kane och jag ta en bilresa
för att köra tillbaka bilen till L.A.
-Här är Kane. Min far. -Hej, sir. Hur mår du?
-Min bror, Luke. -Luke, läget?
-Kul att träffas. -Bara så du vet är det här vårt imperium.
-Mitt och Lukes imperium -Deras imperium.
Deras bilimperium.
Ni är så lika. Nej, jag bara skojar.
Vad snackar du om?
Det här är toppen. Hur länge har ni haft bilfirman?
Sen 1979.
Han började som mekaniker.
-Schysst. -Ja.
Pappa hade ny bil varje dag när han tog mig till skolan.
-De trodde vi var rika. -Okej.
Jag sa att vi inte var rika, att han måste sälja bilen.
Vi ska hitta nåt som passar min budget.
-Du såg... -Vad har du för budget?
-Det vet jag när jag ser den. -Okej.
Vanligtvis brukar bankkontot avgöra det.
Man överväger sitt bankkonto först.
-Kan du visa oss några? -Visst.
Pensionärserbjudandet.
-Nej. -Alla säkerhetsgrejer.
-Kör vi tillbaka till L.A.? -Ja.
-Lägg av. -Ja.
-Jag körde över landet i husbil. -Du med.
-Det tog honom två månader. -Två månader?
Jag lovar att det går fortare för oss.
Jag chartrar ett flyg.
Okej, nu shoppar vi.
-Den här är cool. -Det är en cool bil.
-Du ville ju ha en Mustang. -Vi provar den.
Jag vill känna på den.
-Tusan! Lyssna på den! -Vänta.
Lägg i bromsen!
Skit också. Lägg i bromsen? Okej.
Jag visste inte att den rörde sig.
-Skit! -Kan du röra dig?
Herre Jesus.
Den passar honom.
Fast min familj är i bilbranschen kan jag inget om bilar.
-Körde han bra när han var yngre? -Nej.
Så länge den tar mig dit jag vill är allt okej.
-Herregud. -Du hittade backen!
-Så... -Vilken provar vi nu?
Vill du se fler såna här?
Den är för snabb för dig. Den blå Teslan.
-Inte illa. -Ta den här. Långdistans.
-Jag gillar den. -Helt elektrisk.
-Ja. -Den är så enkel.
-Branschen för tio år sen. -Är den ens på?
Är den det?
-Ligger växeln i? -Den är tyst. Är den på?
-Den bilen. -Den valde dig, idiot.
Jag gillade den vita Teslan för den var sportig.
Den såg ut som en iPhone men med hjul. Jättehäftig.
Den här är så schysst, mannen. Jag tar den.
-Vad ska den heta? -Det första jag tänkte var Sheila.
-Av nån orsak. -Jag hatar det namnet.
-Gillar du inte det? -Som en dålig sekreterare.
Jag ska kalla den Taejun.
-Toppen. -Mitt mellannamn.
Jag tar den. Jag köper den av er.
-Vi gör det. -Grattis.
-Jag uppskattar det. -Ja, vi säger så. Överens.
Nu pappersarbetet.
Hur konstigt det än låter känns bilen som en nystart för mig.
Första... bilen... nånsin.
Jag kämpar vidare.
Kämpa för att få allt och inget ska stoppa mig och Taejun.
Var försiktig. Vi syns, grabbar.
Herregud, den är så snabb. Nej, bromsa!
10 MINUTER SENARE
Fy fan, mannen.
-Har du huvudvärk? -Jag mår illa.
Herregud.
-Jag har inget ljud. -Jag vet. Det är okej.
Du får lära dig att köra igen.
Det var det jag gjorde! Jag stannade, okej?
Det var inte mitt fel att killen fortkörde. Jag såg honom inte.
Okej. Du, hur är det?
Herregud.
-Du får böter. -Okej.
Ingen bilresa, mannen.
Det är okej. Vi glömmer resan.
-Var inte arg på dig själv. -Jag kan inte hjälpa det.
Vet du hur jag såg fram emot att åka till L.A.?
-Att träffa folk... -Jag vet.
Jag mår illa.
OSYNLIGA HUSET
Mimi bestämde sig för att planera en tjej-weekend.
Tack, Argo.
Hon hyrde det osynliga huset i Joshua Tree.
Det är ett 21-våningshus men det ligger på sidan.
-Hej, Kelly. -Herregud, var är stället?
-Det är så vackert. -Eller hur?
Det känns som Breaking Bad. Vi ska laga till lite amfetamin.
Hej.
-Hej. -Wow.
Det här är ett partyhus.
Jag tyckte vi behövde lite semester.
Det är så fint. Vi är mitt ute i tomheten.
Det är så coolt.
-Kolla vem som är här. -Allvarligt?
Nåt häromkring.
Här blir bra.
Ja, jag ska bara ta mig ut. Okej, det är bra.
Stanna.
-Hej. -Hej.
Efter Skylers födelsedagsfest talades jag och Mimi vid.
Så jag ser fram emot den här helgen.
-Herregud, vad händer? -Du ser så söt ut.
Jag är förvånad att Christine är här.
Vad gör ni, tjejer? Tar ni en öken-tupplur?
Hon blev visst nästan utröstad förra veckan
så hon kanske repeterar eller nåt.
Men jag hoppas att det ska bli en lugn helg utan drama.
Kom, tjejer.
Vad gör jag med bagaget? Jag har två där bak.
-Har du varit här? -Ja, det är Chinatown.
-Så vad gör man här? -Man äter.
Jag tänker äta bort alla känslor idag.
-Det förtjänar du. -Jag vet.
-De ska hämta din bil. -Det är traumatiskt.
Varje gång jag hör en siren.
Hur sov du?
Hemskt. Jag sov inte alls.
Har du några men?
-Okej? -Lite stel här.
Det känns som om jag blev sidsvept.
Det borde jag veta för att det hände just mig.
Jag såg den där bilen som en symbol för allt mitt hårda arbete.
Jag trodde att jag skulle ha en ny bil
som visar att jag har gjort nåt bra med mitt liv i världen.
Det känns som om jag har svikit familjen.
Kom ihåg det första din mamma sa:
"Är du okej?" Hon brydde sig inte om bilen.
Men tekniskt sett fick du bilen. Du betalade för den.
Ja, men jag kraschade den.
Men du fick den. Det går att uppnå.
Vi skulle ha åkt på bilresa också.
Jag pajade det för oss.
Tänk positivt. Du fick träffa familjen. Det är det viktiga.
Du får träffa din kusin imorgon och det är en stor grej.
Jag är glad att vår vänskap är bättre.
-Vi är inte precis bästa vänner... -Inte?
Vi närmar oss, okej? Du kan bli min bästa vän om du provar det här.
Den är inte öppen.
Kan du öppna den? Hur mycket kostar den?
Har du nån mindre? Den här?
Välj en åt mig.
Om du äter det här är vi riktiga vänner.
Stinkfrukten kallas faktiskt för fruktens konung i Asien.
Det är den svåraste frukten att få tag på.
Den stinker men när man smakar den
är den som den krämigaste vaniljkräm man kan tänka sig.
Den är ljuvlig.
Bon appétit.
Jag gillar inte hur den känns.
Lukta på den.
Det...
Prova.
Nej! Ät inte hela biten.
Bit i den.
Prova.
Det är gott, va? Vänta. Smaka.
Den är god.
Nej, den kostar $60!
Ät den.
Nej, till dig.
Låtsas du?
Vart är han på väg? Varför gick han bara?
-Arbetar han...? -Inte här, tror jag.
Inte jag heller.
-Kelly. -Du är så söt.
Jag kände matlukten när jag gjorde mig klar.
-Jag blev hungrig. -Bra, vi har massor av mat.
Toppen!
Babe.
Mimi.
Jag är hungrig.
Hej, Mimi.
Christine, maten är klar.
Herregud, det tar lite tid att ta sig hit.
-Eller hur? -Jag jobbar upp aptiten.
-Nåt att dricka? -Nej.
Jag håller mig till min spritser här på bordet.
Kelly kan dricka för oss alla.
-Okej. -Redo?
-Ska vi sätta oss? -Ja.
Vad är målen för resan?
Ingen pojkvän, ingen make, inga barn.
Här är vår första rätt.
-Tack. -Det här är gochujang-lammbullar.
Jag är faktiskt allergisk mot lamm.
Förlåt. Men nästa rätt ser bra ut.
-Jag tar den här. -Tack.
Grattis till Christine.
Dansa med stjärnorna.
-Grattis. -Tack.
Du är duktig. Jag såg den andra. Du är riktigt duktig.
-Du rör dig mjukare, mer avslappnat. -Okej.
-Mer så än första gången. -Tack.
Du blir bättre och bättre.
-Poängen blev sämre. -Men det är salsa. Då måste man röra sig.
-Tango är mer inom ramen. -Det är sexigt.
-Jag gillar det. Du kan lära mig. -Ja, visst.
Jag är där på nåder så ni måste rösta på mig.
Jag var näst sist. Jag behöver mer stöd.
Jag hämtar mer dricka. Vill ni ha?
Jag var inte säker på om jag skulle komma.
Kevin och Mimi var de enda som stödde mig i Dansa med stjärnorna.
Kelly var för upptagen och hade inte en sekund till övers
men nu har hon tid för en tjej-weekend
mitt ute i tomma intet. Men jag är här.
Mitt i tomma intet
med mina så kallade vänner.
Jag är så glad att vi är vänner.
När allt är sagt och gjort är det viktigaste att man har vänner runt sig.
Vi är här för dig, bra eller dåligt.
Det är det viktigaste.
Det är svårt att få vänner i L.A.
Vem dras till dig när man är framgångsrik?
Vad är deras avsikter? Vad ger de och vad tar de?
-När man... -Väldigt svårt.
Ja.
Kane sa att Christine har ljugit för oss alla.
Vi har Christine mot Anna,
Christine mot Kane, Christine mot Jaime.
Christine mot Mimi.
Hon har skapat så mycket problem och Kane är en väldigt god vän.
Jag vill inte stödja nån som sprider lögner och skadar Kane.
Skål för Leah.
Jag är så nervös över att träffa min kusin för första gången.
Hon kanske inte dyker upp.
Jag blev kanske lurad.
Eller så kan hon hjälpa mig att hitta min riktiga familj.
Sarah?
Herregud.
-Hej! -Hur är läget?
-Herregud. -Hej.
Det är så konstigt
på ett bra sätt.
Herregud.
-Se på dig. -Se på dig!
-Får jag röra? -Ja.
Det känns som mitt hår. Rör mitt hår.
Gud, det här är inte klokt.
-Helt sjukt. -Du är min första släkting.
Du är min första släkting som jag inte har fött fram.
Det känns som om jag ser in i framtiden. Jag kan se mina barn.
Du fattar nog inte...
Det har varit så svårt att hitta nåt.
-Bara... -Jag vet.
-Jag fattar det inte. -Inte jag heller.
-Jag vill bara stirra på dig. -Jag vet.
Mitt ordförråd är inte tillräckligt stort
för att beskriva hur pinsamt spännande det är att träffa min kusin.
Jag trodde vi skulle talas vid för att hitta mina föräldrar.
Men jag får en känsla av att nån har slagit på lyset mitt i mörkret.
Man känner sig inte ensam.
Man kan se nåt framför sig.
Det känns som om det var ödet.
Mina vänner i L.A. har hjälpt mig att känna mig positiv till att vara asiatisk.
Men det har varit svårt att hitta min identitet de senaste åren.
Det förstår jag.
Jag ville inte det under lång tid.
Inte jag heller för jag ville inte bekräfta att nåt var
annorlunda och jag vill bara flyga under radarn och passa in.
-Jag är stolt över det nu. -Ja.
Men jag är 46.
Det tog mig 46 år.
-Jag tror det bara är början. -Det tror jag med.
Du känns som familj.
-Det låter konstigt. -Ja.
-Det är inte konstigt. -Jättekonstigt.
Mina barn vill träffa dig.
-Min man. -Jag vill träffa din familj.
-Herregud, kommer han bli svartsjuk? -Nej, du är ju min kusin!
-Ja, men han kanske glömmer. -Nej.
Han kommer säga: "Han är så charmig."
Bara så du vet, jag hånglade med en kusin en gång.
-Jag med. -Gjorde du?
-Det är så pinsamt. -Vi är kusiner.
Jag visste det.
-Så himla pinsamt. -Ja.
-Jag med. -Du vet redan mina hemligheter.
-Jag vet. -Det var för lätt.
Jag trodde aldrig jag skulle erkänna det.
Jag har aldrig talat om det.
Jag hade inte förväntat mig att känna så här när vi träffades.
Jag tänkte: "Okej, coolt."
-Avklarat. -Ja.
"Här är informationen jag har om mina föräldrar."
-Ja. -"Här är nåt användbart."
Men nu är det typ...
Nej, typ...
-Så här. -Precis!
-Det blåser mycket. -Ja.
-Symboliskt. -För våra liv?
-Ja, vi var... -Gick mot vinden.
Mot vinden!
Måste...
fortsätta...
hitta...
familjen!
Undertexter: Veronica Choice