Hjælp!
Hjælp mig!
For at redde Keiko og Yukina tog Yusuke og de andre til Kubikukuri-øen.
Yusuke var uvidende om Genkais død og kæmpede mod Yngre Toguro.
Lad os se den.
Den kraft, hun gav dig.
Hvad sagde du?
Imens væltede rundorm-monstre ud af det hul, der blev åbnet fra jordfaldshullet.
Sakyo vil forbinde Dæmonverdenen med Menneskeverdenen og hidkalde yokai.
Er det
overhovedet muligt
at stoppe ham?
Dit svin…
Jeg holder lidt mindre igen denne gang.
Nej, nej!
Skulle her ikke være sikkert?!
Tja, hvem ved?
-"Hvem ved?" -Jeg vil ikke dø!
-Løb nu bare! -Af sted!
Nu skærer jeg dig i flere stykker.
Yukimura!
Du overraskede mig, pige.
Vil du så gerne dø først?
Det dukkede endelig op! Mit Åndesværd!
Mester!
Hvis du havde det, hvorfor brugte du det ikke?
Jeg slog ham, så det er da ligegyldigt.
Kuwabara…
Kuwabara!
En, der er så idiotisk som dig…
…er sjov at narre.
Koenma!
Det holder ikke længe.
-Nej… -Hullet udvider sig med rasende fart.
Der er en kunstig kraft…
Det var tæt på. Dit sigte er ikke dårligt.
Du har endelig vist dit ansigt.
Dit svin…
Har du nogen anelse om, hvad du laver?
Hvis du udvider hullet, strømmer yokai igennem.
Det gør de vel.
Hvis det sker, vil I mennesker ikke have en chance.
Hvad vil du opnå?
Jeg vil se en større verden.
Verden, som den bør være, før I adskilte Menneskeverdenen og Dæmonverdenen.
Ikke med det lille hul.
Det skal være større. Jeg vil forbinde Menneskeverdenen og Dæmonverdenen.
Vil du ikke fjerne de kedelige grænser og stræbe efter en mere fair verden?
Det tillader jeg ikke!
Er det rigtigt?
Men denne barriere…
Hvor længe mon den holder?
At du dukker op her betyder,
at barrieren ikke holder længe, ikke?
Hvad vil du gøre?
Vil du fortsætte denne magtkamp?
Hiei!
Undskyld.
Vi blev forsinkede.
Kurama…
Tak.
Du må ikke misforstå mig. Jeg har ikke tænkt mig at hjælpe dig.
Hvad siger du? Skal vi indgå et væddemål?
Et væddemål?
Hvis de drenge vinder, stopper jeg maskinen.
Men hvis Toguro vinder,
skal du fjerne din barriere.
Selv hvis vi vinder,
kan du bare lave sådan en maskine igen.
I så fald,
skal jeg vædde mit liv på det?
Jeg har viet mit liv til at opnå denne drøm.
Jeg er villig til at vædde mit liv for den.
De ord…
Glem dem ikke.
Toguro. Undskyld, men kæmp venligst mod dem alle.
Betyder det, at planen er ændret?
Ja. Det stemmer.
Javel, sir.
Undskyld, Yusuke…
Menneskeverdenens overlevelse er nu i dine hænder.
Det har intet med mig at gøre.
Jeg gør det bare af med ham og redder Keiko.
Kom an.
Rigtig flot.
Jeg kan ikke klare det mere!
Hv… Hvor er hun blevet af?!
Har du ikke mere at byde på?
Det var fjollet af mig at forvente mere.
Det giver ikke mening at slås mod dig på 100 %.
Pis, vi når det ikke.
Fandens!
Yusuke!
Hold jer væk!
Dit møgsvin!
Juhu! Har du allerede fået styr på dem?
De stakler.
Og også herovre?
Jeg forventede intet mindre af min lillebror.
Det ser ud til, at Genkai alligevel døde forgæves!
Mester?
Hvad sagde du lige?
Seriøst?
Vidste I det ikke?
I så fald vil jeg fortælle jer det
på en enkel måde.
I form af et dukketeater.
Stop så…
Der var engang
en ung mand og en ung kvinde.
De to var venner og ville mestre kampsporten sammen.
Men som årene gik,
blev kvinden gammel og grim,
mens manden, for kampsportens skyld,
blev en yokai med hjælp fra Dæmonverdenen
og bevarede sin ungdom.
Plejede… Toguro at være et menneske?
Efter kvinden gav sine kræfter til sin elev,
udfordrede hun på tåbelig vis manden til en kamp,
men blev selv besejret.
Og sådan blev Genkai dræbt af min lillebror
og kom op i himlen.
Sikke en lykkelig slutning.
Du er i vejen, storebror.
Hov, hov.
Hvad gør du mod dit eget kød og blod?
Solgte du ikke også din sjæl?
Det er ikke pointen.
Jeg husker ikke, at jeg solgte min ære.
Dit møgsvin!
Hvorfor…
Hvorfor dræbe min mester?
Hun var værdiløs, efter hun gav sin elev sine kræfter.
Men hun betroede dem vist til den forkerte person.
Hun ønskede desperat, at du flygtede.
Jeg betror dig også med mit håb.
Din træning er hermed færdig. Du må forlade bjerget.
Bliv stærkere, Yusuke.
Så du kan beskytte alle.
Utroligt…
Så det er kraften i Åndebølgekuglen…
Bliver han ved, kan han vinde.
Desværre
er det ikke længere en mulighed.
Hvad?
Jeg fortryder det, jeg sagde.
Du er den første, jeg kan kalde…
…en "modstander."
Oprindeligt arrangerede jeg, at Toguro skulle tabe denne kamp.
For at presse penge ud af de nyrige.
Var det aftalt?
Ja.
Men det er ikke længere nødvendigt.
Nu hvor planen er ændret,
kan morskaben begynde.
Det er ren styrke.
Selv det pneumatiske tryk fra fingrene kan være et våben.
Hah!
Ud fra min erfaring som tidligere menneske kan jeg se, at du mangler noget.
En følelse af fare.
Kan det skyldes,
at du stadig tror, at du ikke skal dø?
Det lader til,
jeg har indgået et meget farligt væddemål.
Koenma!
Jeg fandt den.
Begivenheden, der reinkarnerede Toguro som en yokai!
For 50 år siden
blev Toguros egne elever dræbt af en yokai ved navn Kairen.
Denne yokai dukkede op for at kæmpe mod Toguro.
Efter den vandt,
lader det til, at yokaien
spiste de elever.
Hvad skal der til, før din fulde kraft viser sig?
Smerte?
Frygt for døden?
For at få den kraft ud af dig…
…vil jeg endda smide min ære væk.
Sådan der.
Jeg rammer næste gang.
Så du indeholder altså raseri.
Men det er stadig ikke nok.
Vrede alene er ikke nok.
Forstod du mig ikke?
Stop…
Jeg rammer næste gang.
Stop!
Af vejen.
Hiei!
Kurama!
Jeg står stadig… i gæld til dig.
Kurama!
Du gør dem ikke ondt.
Jeg dræber dig.
For at få Urameshis kraft ud af ham.
Er det ikke tragisk, Urameshi?
Du er…
…så magtesløs.
Det er meningen… at du er stærkere end det her.
Utilgiveligt.
Jeg kan ikke tilgive mig selv.
Yusukes Åndeenergi nærmer sig Toguros kraft.
Men kan han kæmpe, når hans Åndeenergi er i uorden?
Jeg ved det ikke.
Lige nu underbygges Yusukes Åndeenergi af enorm sorg.
Den er utroligt stærk, men meget upålidelig.
Jeg vil beskytte alle.
Det lovede jeg mester Genkai.
Du behøver ikke længere venner.
Du er ligesom mig.
Smid alt væk, og gro dig stærkere.
Jeg er ikke som dig. Jeg kan ikke smide dem væk.
-Jeg vil beskytte dem alt, jeg kan. -Hvor naivt.
Hvor utroligt naivt.
I sidste ende er du blot Genkais elev.
Hvis jeg dræber en til, forstår du det så? Eller skal jeg dræbe dem alle?
Jeg forstår endelig vægten af det, du har smidt væk.
Det er, som mester sagde.
Det, du har, er ikke styrke.
Jeg lader dig ikke dræbe flere.
Derfor vil jeg besejre dig.
Godt blik.
Jeg lægger al min kraft…
…i dette ene skud.
Nu afgøres det!
Toguro…
Du kan gøre det, Yusuke!
Yusuke…
Åndevåben!
Yusuke!
Jeg er dig taknemmelig, Urameshi.
Det er første gang, jeg har brugt
så meget kraft.
Så det er jeres styrke, hvad?
Ikke dårligt.
Han…
Han vandt.
Yukina!
Jeg er glad for… du er okay.
Det hele var min skyld. Undskyld!
Det er mig, der skal undskylde.
Mennesker gjorde forfærdelige ting mod dig.
Men…
…selv blandt mennesker er der masser af gode personer.
Du må ikke hade alle mennesker.
Jeg…
…kan lide jer.
-Av! -Er du okay?
Hvor gør det ondt?
Gør det stadig ondt?
Hvor gør det ondt? Undskyld. Lig stille.
Den har jeg ikke brug for længere. Gør, hvad du vil med den.
Jeg har tabt væddemålet.
Årsagen var,
at jeg ikke kunne se Toguros sande natur.
Det er vel det.
En tunnel mellem to verdener, der bragte helvede til menneskeheden…
Jeg havde håbet på at se den.
Undskyld mig.
Jeg…
Jeg leder efter min forsvundne storebror.
Selvom jeg aldrig har mødt ham.
Det…
-Betyder det… -Du må ikke misforstå.
Det er ikke mig.
Jaså.
Må jeg så spørge, hvem du er?
Bare en ven.
Deres ven.
Det er muligt, at det er, hvad Toguro ønskede.
At blive besejret af en, der i sandhed er mægtig.
Uanset hvad,
at han valgte det værste helvede…
Hvorfor?
Han vil vel straffe sig selv.
Hvad?
Han sagde, han kastede alt væk, men det blev taget fra ham.
Skyldfølelsen over ikke at kunne beskytte dem glemte han aldrig.
Den vej, han gik, var ikke en af frelse, men af tortur.
Han ville være stærkere, men han løj for sig selv.
Sikke en akavet mand.
Jeg er overrasket over, du vidste, jeg ville vælge denne vej.
Jeg fornemmede det.
Går du virkelig?
Har du ikke allerede sonet nok?
Selv efter du fik hævn,
forsatte du med at skade og bebrejde dig selv.
-Er det ikke nok? -Du tager fejl.
Jeg havde lagt det hele bag mig.
Jeg kunne fokusere på at få mere kraft, så jeg er taknemmelig for, hvad der skete.
-Løgner! -Genkai.
Bare lad mig være.
Sig følgende til Koenma.
Yusuke Urameshi…
Han vil blive stærkere.
Men passer han ikke på…
…ender han som mig.
I sidste ende bekymrer du dig om den person, der besejrede dig?
Du er virkelig en tåbe.
At dø helbreder dig ikke.
Jeg har kun voldt dig problemer.
Undskyld.
Fordi jeg indblandede dig.
Lad være med det.
Jeg vidste, du ville redde mig.
Og det var ikke kun skidt.
Jeg fik en ven.
Er det ikke fantastisk?
En yokai-ven.
Det er sandt.
Også dig, ikke? Du har også fået venner.
Stop samtalen. Du gør hende beskidt.
Dit svin! Hvad fanden sagde du?
Rolig. Ignorer ham.
Hiei!
Tak.
Fordi du beskyttede mig.
Mester!
Jeg holdt mit løfte!
Væk med dig!
Væk!
Tekster af: Niels M. R. Jensen