Hjälp!
Hjälp mig!
För att rädda Keiko och Yukina anlände Yusuke och de andra till ön Kubikukuri.
Yusuke stred mot Toguro den yngre, ovetande om Genkais död.
Visa mig, då.
Den där kraften hon gav dig.
Vad sa du?
Under tiden började rundmaskmonster att välla upp ur öppningen i slukhålet.
Sakyo vill koppla ihop demonvärlden med människovärlden och åkalla yokai.
Är det
ens möjligt
att stoppa honom?
Ditt svin.
Jag tar nog i lite mer den här gången.
Nej!
Ska inte det här stället vara säkert?
Tja, vem vet?
-Vadå "vem vet?" -Jag vill inte dö!
-Vi sticker! -Sätt fart!
Det är nog dags att hacka upp dig nu.
Yukimura!
Du överraskar mig, flicka.
Vill du så gärna dö först?
Det dök upp till slut! Mitt andesvärd!
Mästare!
Varför har du inte använt det tidigare?
Jag slog honom, så vad spelar det för roll?
Kuwabara…
Kuwabara!
Nån så korkad som du…
…är lite extra rolig att lura.
Koenma!
Det kommer inte att hålla länge.
Åh nej!
Hålet vidgas extremt snabbt.
Det måste vara nåt slags artificiell kraft…
Det var nära. Du siktar inte illa.
Så du visar dig till slut.
Avskum. Har du nån som helst aning om vad du håller på med?
Om du utvidgar hålet översvämmas det snart av yokai!
Jag antar det.
I så fall har ni människor inte en chans.
Vad är det du försöker uppnå?
Jag vill se en större värld.
Världen så som den borde vara, innan ni skiljde människovärlden från demonvärlden.
Inte med det här lilla hålet.
Det måste vara större.
Jag vill förena människovärlden med demonvärlden.
Vill du inte utplåna dessa trista gränser och sträva efter en mer rättvis värld?
Jag tillåter det inte!
Är det så?
Men den här barriären… Jag undrar hur länge den håller.
Det faktum att du ens visar dig här
betyder väl att barriären inte kommer att hålla särskilt länge?
Vad ska du göra?
Vill du fortsätta med den här maktkampen?
Hiei.
Förlåt. Vi blev uppehållna.
Kurama…
Tack.
Få inte för dig nåt. Jag har inte för avsikt att hjälpa dig.
Vad säger du?
Ska vi slå vad?
Slå vad?
Om grabbarna vinner stoppar jag maskinen.
Men om Toguro vinner…tar du ner barriären.
Även om vi vinner finns det inga garantier för att du inte bara bygger en ny maskin.
I så fall,
vad sägs om mitt liv som insats?
Jag har ägnat mitt liv åt att uppnå denna dröm.
För detta är jag villig att offra mitt eget liv.
Glöm inte vad du har lovat.
Toguro.
Du måste tyvärr slåss mot dem allihop.
Betyder det att planen har ändrats?
Ja. Det stämmer.
Det ska bli.
Jag är ledsen, Yusuke.
Människovärldens överlevnad hänger nu på er.
Det har inget med mig att göra.
Jag ska bara spöa den här snubben och rädda Keiko.
Kom an, då.
Mycket bra.
Jag klarar inte av det här!
Va…! Vart har hon tagit vägen?
Är det där all kraft du har?
Jag var väl korkad som väntade mig mer.
Det är ingen poäng att slåss med er till hundra procent.
Jäklar, vi hinner inte!
Helvete!
Yusuke!
Undan!
Din jävel!
Nämen oj! Har du redan tagit hand om dem?
De stackarna.
Och här borta också?
Jag väntade mig inget mindre av min lillebror.
Genkai dog visst förgäves trots allt!
Mästaren?
Vad sa du precis?
Va?
På riktigt?
Visste ni inte om det?
I så fall, tillåt mig att berätta…
…på ett enkelt sätt.
Som en dockteater.
Sluta!
Det var en gång en ung man och en ung kvinna.
De var vänner och tillsammans ville de bemästra stridskonsten.
Men…åren gick.
Kvinnan blev gammal och ful.
Medan mannen, för stridskonstens skull, blev en yokai med demonvärldens hjälp,
och lyckades bevara sin ungdom.
Har Toguro…varit människa?
Efter att kvinnan skänkt bort sin kraft till sin elev
utmanade hon dåraktigt mannen till strid,
bara för att själv bli besegrad.
Och det var så Genkai dödades av min lillebror
och for upp till himlen.
Och så var sagan slut.
Du är i vägen, storebror.
Så, så.
Vad gör du med ditt eget kött och blod?
Sålde inte du också din själ?
Det är irrelevant.
Jag har inget minne av att ha sålt min heder.
Förbannade kräk!
Varför…
Varför dödade du min mästare?
Hon var värdelös efter att hon överlät sin kraft.
Men…det verkar som om hon överlät den åt fel person.
Hon ville desperat att ni skulle komma undan.
Jag anförtror dig också mitt hopp.
Härmed är er träning fullbordad.
Ni kan lämna berget.
Bli starkare, Yusuke.
Så att du kan skydda alla.
Otroligt.
Så det är kraften av andevågens klot.
Om han fortsätter så kan han vinna.
Tyvärr…har han inte längre nån chans.
Vadå?
Jag tar tillbaka det jag sa nyss.
Du är den första personen som jag kan kalla…
…för rival.
Från början…hade jag planerat för att Toguro skulle förlora den här striden.
För att krama ur de nyrika på pengar.
Var striden fixad?!
Ja.
Men det behövs inte längre.
Nu när jag har ändrat min plan
kan det roliga äntligen börja.
Det här är ren styrka.
Till och med lufttrycket från mina fingrar kan bli ett vapen.
Jag har erfarenhet av att vara människa, och jag märker att du saknar nåt.
En känsla av fara.
Kan det vara så att du fortfarande inte tror att du kommer att dö?
Jag verkar ha…gått med på en mycket farlig vadslagning.
Koenma!
Jag hittade den! Händelsen som gjorde att Toguro reinkarnerades som en yokai!
För 50 år sen blev Toguros elever dödade av en yokai vid namn Kairen.
Denna yokai dök upp för att slåss mot Toguro.
Efter att ha segrat
verkar den ha
ätit upp eleverna.
Vad krävs för att du ska frigöra din fulla kraft?
Smärta?
Dödsångest?
För att få fram den kraften ur dig…
…förkastar jag till och med min heder.
Så här.
Nästa gång missar jag inte.
Så du har raseriet inom dig ändå.
Men det räcker ändå inte.
Enbart ilska kommer inte att räcka.
Var jag för otydlig?
Sluta…
Jag missar inte nästa gång.
Sluta!
Ur vägen.
Hiei!
Kurama!
Jag står fortfarande i skuld till dig.
Kurama!
Du får inte skada dem.
Jag tänker låta dig dö.
För att frammana Urameshis kraft.
Är det inte tragiskt, Urameshi?
Du är…
…så maktlös.
Du…borde vara starkare än så här.
Oförlåtligt.
Framför allt kan jag inte förlåta mig själv.
Yusukes andeenergi närmar sig Toguros kraft.
Men kan han verkligen slåss med sin andeenergi i sån oordning?
Jag vet inte.
Just nu eldas Yusukes andeenergi på av en enorm sorg.
Den är otroligt stark, men extremt opålitlig.
Jag ska skydda alla.
Det lovade jag mästare Genkai.
Du behöver inga vänner längre.
Du är precis som jag.
Förkasta allt och bli starkare.
Jag är inte som du.
Jag kan inte kasta bort dem. Jag tänker skydda dem med all min makt.
Så naivt.
Så väldigt naivt.
Du är trots allt inget mer än Genkais elev.
Om jag dödar en till, förstår du då? Eller måste jag döda dem allihop?
Nu förstår jag äntligen vikten av det du har kastat bort.
Det är som vår mästare sa.
Det du har är inte styrka.
Jag tänker inte låta dig döda nån mer.
Och därför tänker jag besegra dig.
Du har blicken.
Jag lägger all min kraft…
…i detta enda skott.
Nu avgörs det!
Toguro…
Du klarar det, Yusuke!
Yusuke…
Andevapen!
Yusuke!
Du har min tacksamhet, Urameshi.
Det här är första gången jag har använt…
…så här mycket kraft.
Så det här är kraften ni besitter?
Inte illa.
Han…
Han vann.
Yukina!
Jag är glad att du är oskadd.
Allt det här är mitt fel. Förlåt mig!
Det är jag som ska be om ursäkt.
Människor gjorde så hemska saker mot dig.
Men…
…även bland människor…
…finns det goda personer.
Du ska inte hata alla människor.
Jag…
…gillar er.
-Aj! -Hur mår du?
Var har du ont?
Har du fortfarande ont?
Var gör det ont? Förlåt. Rör dig inte.
Jag behöver inte den här längre. Gör vad du vill.
Jag har förlorat det här vadet.
Anledningen…var att jag inte lyckades se Toguros sanna natur.
Det är väl så.
En tunnel som förbinder två världar, till mänsklighetens fördärv…
Jag hade hoppats på den.
Ursäkta mig!
Jo, jag…
Jag letar efter min förlorade storebror.
Fast jag har aldrig träffat honom.
Den här…
Betyder det att…
Missuppfatta inte det här.
Det är inte jag.
Jag förstår.
I så fall, vem är du?
Bara en vän.
Till de där borta.
Det kanske var det här som Toguro ville.
Att besegras av nån som är mäktig på riktigt.
Men ändå… Att han skulle välja det svåraste helvetet av dem alla…
Varför?
Jag antar att han vill straffa sig själv.
Va?
Han sa att han förkastade allt, men egentligen togs det ifrån honom.
Han släppte aldrig skulden över att han inte kunde skydda dem.
Vägen han valde handlade inte om försoning, utan om tortyr.
Han sa att han ville bli starkare, men ljög för sig själv.
Vilken krånglig person.
Det förvånar mig att du visste vilken väg jag skulle välja.
Jag kände det på mig.
Tänker du verkligen gå?
Har du inte redan gjort ditt för att gottgöra?
Du utkrävde hämnd, men ändå fortsatte du att skada dig själv och klandra dig själv.
Räcker det inte nu?
Du har fel.
Jag gick vidare efter det där.
Jag kunde fokusera på att bli starkare, så jag är tacksam för det som hände.
-Du ljuger! -Genkai.
Låt mig bara vara.
Hälsa Koenma en sak åt mig.
Yusuke Urameshi…
Han kommer att bli starkare.
Men om han inte är försiktig…
…kommer han att bli som jag.
Så nära slutet. Och ändå oroar du dig för personen som besegrade dig?
Du är verkligen en dåre.
Att dö kommer inte att göra dig hel.
Jag har bara varit till besvär för dig.
Förlåt.
För att du blev indragen.
Nej då.
Jag visste att du skulle rädda mig.
Förresten var det inte bara hemskt.
Jag fick en vän.
Otroligt, va?
En vän som är yokai.
Ja.
Du också, va? Du fick också vänner.
Sluta prata. Du besudlar henne.
-Din idiot! Vad fan sa du precis? -Lugna dig. Strunta i honom.
Hiei!
Tack.
För att du skyddade mig.
Mästare!
Jag höll mitt löfte!
Försvinn!
Schas!