Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
ERŐS KÖTELÉK
A francba!
A motorom...
Ma késett.
Szép a dzsekije!
Igen, de ne ma este! Ne ma este!
Mi bajod?
Ez a motor... Nem tapad eléggé.
Van még abból a múltkori fájdalomcsillapítóból?
Tessék.
Tudsz valamit a halakról?
Igen. Csütörtökön hozzák, de én nem leszek itt.
Ja, igen. Nem lesz gond?
- Remélem, nem Air France-szal mész. - Nem.
Akkor jó. Látni se bírom őket.
Az asszisztens telefonált.
Kedden beugranak a rendezővel
a próba miatt és egy mit t'om én, milyen coach-csal, nem értettem jól.
Az agyamra megy. És beszéltél a kisfiú anyjával?
Igen. Nála lesz a szülinap.
Lesz bűvész, vagy mit t'om én, mi.
Ne mondd már mindig, hogy "mit t'om én". Elég annyi, hogy bűvész.
- Na, jó, én mentem. - Mi? Máris?
- Tessék, vegyél csirkét! - Köszönöm.
Vár a feleségem. Sajttortát készített.
Sajttortát?
Tetszett neki a stóla, amit Prágában találtunk?
Igen, de azt mondja, viszket tőle.
Hogyhogy viszket tőle? Selyem.
Mit t'om én. Tudod, milyen.
Viszket...
Használod a futószőnyeget?
Igen. Most nincs időm, de majd csinálom. Baromi jó!
Ja, jó.
Várj! Hánykor jössz holnap?
- Hétkor. Mint mindig. - Hét körül? Nem korábban?
Középre!
Hajrá!
Hajrá, Aissa!
Ez az! Ne told túl erősen!
Gyerünk, gyerünk...
Ez meleg helyzet volt.
Gyerünk!
Készítsd elő a támadást!
- Hajrá! - Igen, igen!
Igen! Jó!
Gyerünk! Dolgozzunk!
Igen!
Igen! Gyerünk!
Ne hátrálj, Aissa! Tovább!
Igen! Gyerünk!
Gyerünk, gyerünk!
Gyerünk! Igen!
Srácok!
Szép!
Hattól éjfélig mindennap. Itt vagy, és mozdulatlanul állsz.
Kint az esőben. Akár egy igazi házőrző kutya.
Senki sem csinál ilyet.
Jól vagy?
És te? Milyen heted volt?
- Jó. - Mit csináltál?
Diplomatafeleségekkel töltöttem a hetet.
Idegenvezetőt játszottam.
Minden rendben? Jól vagy?
Nem ez a munkám!
Viszont nő vagy.
Nem fogják rád bízni egy miniszter biztonságát.
Egy nőre... Ezt azért kimondhatjuk. Csak viccelek, Aissa!
- Jól vagy, Aissa? - Jól.
- Formában? - Igen.
Tessék, a holnapi cím.
- Oké. Hogy öltözzek? - Ahogy akarsz. Mindegy.
Csak annyi, hogy elég nehéz vele az utóbbi időben.
- Azaz? - Lelép.
Nem jön el. Megszívatott egy stábot,
mérgesek az amcsik.
Nincs több dobása, hát tartsd szemmel!
Mindennap átnézed a leveleit, felveszed a hívásait,
és figyeled az időbeosztását. Tessék, minden itt van.
Ez most mi? Bébiszitter legyek?
Több, mint biztosítás, de meglátod, van benne báj.
Másfél hónap múlva lesz a következő forgatás.
Téged fognak hívni.
Minden rajtad keresztül történik, te vagy a felelős. Világos?
- Igen. - Tessék.
- Mikor mész el? - Holnap este.
Nem lesz gond?
Mit mondjak? Furcsa.
Nagy volt a káosz a szervezéssel, a papírokkal,
a koporsóval, a repülővel...
- Anyukád jól van? - Nehéz, de itt vagyunk.
- Kitartás! - Köszi.
Várj, adok valamit!
Elérhető leszek, ha kérdésed lenne.
- WhatsAppon, jó? - Rendben.
Ez legyen nálad! Minden forgatókönyvet elveszít. Oké?
Halló?
Jól vagy?
Aludtam.
Megint szívdobogásom volt.
- Hallod? Szívdobogás. - Igen.
Mondtam már: futószőnyeg, és nem iszol elég vizet.
Hagyjál már a vízzel! Semmi köze hozzá.
Tachykardia, és kész.
Mintha mindjárt megdöglenék. Már aludni se merek.
Ahogy lefekszem... bumm, bumm...
Csak a fejedben, Georges. Monier is mondta már.
- Figyelj csak! Mikor jössz? - Mondtam, hogy hét körül.
Mindjárt hét óra. Kelj fel most!
Nem, ezt nem veszem fel. Úgy nézek ki, mint egy kövér tehén.
Nem. Nagyon elegáns.
Biztos, hogy jó ez a szín?
Mókusvörös. És jó.
Mókus... Röhej!
- Nem, Lalou? - Mit tudom én! Kosztümös film lesz.
Nem. Idiótán nézek ki ebben a jelmezben.
- Benoit, mi a... - Nicolas.
- Tessék? - Nicolas.
Igen, Nicolas, elnézést!
Nem tudnád egyszerűsíteni ezt a sok réteget?
De pont az a lényeg, Georges,
hogy ez a szereplő a ruhája mögé bújik.
- Igen. - Hisz megbeszéltük.
Melegem van. Melegem van...
1847-ben, egy gyászoló földbirtokos.
Özvegy, páncél mögé bújik,
és Catherine érkezésétől hullik majd le ez a páncél.
Csak akkor szabadul majd meg a jelmeztől.
- Miről beszél? - Bátorkodom...
Odaadom a vívóedző névjegykártyáját. François Ridel.
Nem lehet. Lalou-val kell megbeszélni.
- Hallod? - Életbevágó a párbajjelenet!
- Mindennek a tengelye... - Légy szíves, hagyj a tengellyel!
Csak két-három alkalomról van szó.
- Szia, Georges! - Ajjaj... Szia!
- A barátnőm, Annie. - Jó napot!
Jó napot, Annie!
- Energiái vannak. - Igen.
- Energiái? - Meséltem róla.
A kezemmel gyógyítok. Üljön le! Megmutatom.
A lábad miatt.
Lélegzünk!
Nem a térdemnek kellene adnia az energiát?
Nem. Fejen keresztül jobban működik.
A fejen...
Érzem...
Lélegzünk.
- Érzem... - Én nem érzek semmit.
Jól vagy?
Jó, most mennem kell, bocsánat.
- Georges! - Kicsit éreztem.
Georges, arra gondoltam, jó lenne,
ha a párbajjelenetben...
Hagyd abba a gondolkodást! Komolyan.
Megyek, mert elkések. Ti maradhattok,
van marhasült a hűtőben. Nicolas, bocs, elnézést!
Lalou! Ha éhesek, adj nekik!
- Georges! Várj! Bemutatlak. - Nem érek rá.
Jó napot! Megyek. Főzz neki egy kávét!
- Jó. - Na, viszlát!
- Itt hány éves voltál? - 8 éves.
- Nem tűnsz magabiztosnak. - Igazi méregzsák voltam.
Tényleg?
Egy pasas kulcscsontját is eltörtem, mert túl erősen lökte meg a húgomat.
Eltörted?
Pont itt. Az egészet.
Oké, akkor jó leszek.
Ajánlom is.
- Ez az ágy maga a tökély! - Nyugodtan érezd magad otthon!
- Mi az? - A cipőd.
Levennéd, légyszi? A cipőfűzőt...
- Kinek nézel te engem? - Kérlek!
- Megyek. - Jó.
- Melóban találkozunk? - Rendben.
Szia!
Mit csinál ez?
Gyere be, öreg, ne ott kint ácsorogj!
Öreg...
Ja, igen.
- Kér egy kávét? - Köszönöm, nem.
- Mi is a neve? - Aissa.
Szép! Aissa.
Ott helyet foglalhat, az Lalou helye.
Oké.
- Odaadta a kulcsokat? - Igen, minden nálam van.
- És jól vezet? - Igen.
Nem áll meg a sárgánál?
Csak mert nem szeretem, ha valaki megáll a sárgánál.
- Rengeteg időt veszítünk. - Rendben.
Honnan ismeri Lalou-t?
Együtt jártunk képzésre, de már korábbról ismerjük egymást.
Az jó.
Kicsit olyan nekem, mint egy báty.
Elegem van a bohóckodásból.
Nézd, minden tőlünk telhetőt megteszünk,
de egy adott pillanatban valami minimálisat neked is fizetned kell.
A díjad meg a költségek, amiért elmész.
Mi? Még mit nem! Tolvaj banda!
Kovbojnak képzelik magukat, aztán meg jönnek siránkozni.
Igen, tudom.
- Tudom. - Nincs pénzem.
A következő forgatás fedezi. Amúgy ma beszéltem Nicolas Canteret-vel.
Mit mondjak, nem nyugodt.
- Az ki? - A következő filmed rendezője.
Ja, tényleg!
Annyi mindent hall, hogy több záradékot akar a szerződésedbe.
Furcsa mód a vívásóráktól van a legjobban megriadva.
Nem igaz! A francba!
Jó, elmegyek azokra a hülye órákra.
Akkor minden rendben.
Ezt kóstold meg! Isabelle ajándéka.
Néha szeretnék meghalni. Hogy békén hagyjanak.
Legközelebb megnézzük a videóit, és megfigyeljük a gyenge pontjait.
Tessék. Egyébként mindig ugyanúgy fejezi be:
csípőmozdulattal.
Gyorsan megy. Gyors. A nyakad?
Igen.
Fordulj meg!
Lazán!
- Ki vagyok ütve. - Én is.
Túl sokat edzettél Yanisszal.
De komolyan, nagyon brutális!
Úgy vágott a szőnyeghez, mintha kifejezetten élvezné.
Láttad? Kitették az új plakátot.
De azért egész jól jöttem ki belőle, nincs gond. Hová mész?
Ez az! Még egy utolsót!
Ez az! Gyere, gyere!
Még! Ez az!
Gyerünk!
Véded magad! Ez az!
Ne már! Eddy, basszus!
- Kér? - Köszönöm, nem.
Ja, igen! Tartózkodjunk a veszélyes kereskedelemtől,
amire nincs szükségünk. Jöjjön be, olyan hideg van!
Nekem kellemes a levegő.
Bárcsak annyit megengedne, hogy maga mellett menjek!
- Utána mit mondok? - Szóval nincs...
Szóval nincs...
Szóval nincsenek elvei.
Nem tudok... Nem tudok lemondani arról, hogy szeressem.
- Ezt én mondom? - Nem, én.
Én.
És mit mondok utána?
Boisseuil megtorpan, lélegzetét visszafojtja, elsápad.
Felesleges felolvasnia a megjegyzéseket. Nem tudok...
De szar ez a szöveg!
- Jó napot! - Jó napot!
Tanazaki vagyok, Georges-ért jöttem.
Persze. Jöjjön be!
Minden rendben? Jó útja volt?
Igen. Inkább nekik jelentett megpróbáltatást.
Mindennap ellenőrizni kell a hőmérsékletet és főleg a víznyomást.
- És legyenek mindig sötétben! - Jól van. Köszönöm.
Igen, legyenek mindig sötétben! Tessék.
Jöjjön, odaadom a borítékját.
A tenger mélyén élő halak.
Teljes sötétségben élnek.
Ugye, szép?
- Nem? - Nem igazán értek a halakhoz.
- Maga szerint rondák? - Kicsit deformáltak.
Lehet valami deformált, de mégis szép.
Gyerünk! Ébredjünk fel!
Még mindig lagymatag! Mozogjunk egy kicsit!
Magyarázat? Gyerünk, szedjük össze magunkat!
Jobb!
Bal!
Jobb!
Bal!
Lehajolunk!
Lehajolunk! Ez így lagymatag!
Élénkebben!
Méretet venni?
Azt hittem, már megvannak a méretei.
Jól van. Van időpont erre a hétre?
Péntek délután? Meg... Nem, péntek délután nem jó.
Felajánlhatom a csütörtök délutánt. Ha kell...
- Az sem. - Nem, csütörtökön sem jó.
Visszahívom. Meg kell beszélnem Carole-lal és Valérie-vel.
Köszönöm, viszonthallásra!
- Jó napot! - Jó napot! Pascale vagyok.
A gyakornokommal és a vívóedzővel jöttem.
- Jöjjenek be! - Köszönjük.
Szólok neki.
Georges!
- Bocsánat. - Elnézést, már megyek is.
Nem látta Georges-ot? Lent várják.
- Elment. - Hová?
Nem tudom. Felvette a kabátját.
De hát mit csinál?
A francba!
Semmi értelme azoknak a hülye leckéknek.
Jó lenne, ha szólna, amikor elmegy. Fejmosást kaptam az ügyvédjétől.
Na és?
Felelős vagyok magáért, megígértem Lalou-nak.
Felelős? Nem kell engem őrizgetni.
Nem vagyok gyerek.
És senki sem kényszeríti rá, hogy maradjon.
Senki sem kényszerít, de szeretem végezni a munkámat. Jól végezni.
Én nem. Én szívatni szeretek.
És? Jól sikerült a ceremónia?
Igen.
- Meleg van? - Minimum 30 fok.
Jaj, de borzasztó! És mikor jössz vissza?
Már vagy százszor mondtam, hogy a hónap végén.
- Eszel rendesen? - Mást se csinálok.
Szerencsés vagy.
Mióta laksz itt?
Lassan két éve. Tessék!
Köszönöm.
És milyen a színésszel?
Jól elvagyunk.
Furcsa figura, de bírom.
Hol lakik? Milyen a lakása?
- Nem mondok semmit. - Nem mondasz semmit?
Van nője? Vannak szuper verdái? Maseratik?
Bugattik? Színaranyból van a klotyó?
Nem mondok semmit!
Beszakad a hátam a sok álldogálástól.
- Hol voltál? - A kiállítási parkban.
- Mi volt ott? - Baba expo.
El tudlak képzelni biztonsági őrként a babakocsik mellett.
Annál is rosszabb volt. A mosható pelenkák napja volt
masszázs-bemutatóval műbabákon.
Hogyhogy?
Műanyag babák, és a nő, aki masszírozott,
tök béna volt, és ahogy jobban megnéztem,
rájöttem, hogy ismerem valahonnan.
Aztán be is ugrott. Sandrine Botte! Hiszen ez Sandrine Botte!
Megismertelek, Sandrine! Ő is a Valencienne gimibe járt.
Horror volt, de nagyon gáz.
Még a gimibe is köpenyben járt.
- Hazudsz. - De, de, tényleg!
Baromi jó matekos volt. A tudományok királynőjének hívtuk.
És most babákat masszíroz a Baba-expón.
Furcsa, milyen pályaívet írnak le emberek.
Igen, furcsa.
Így ni! Oké.
Hétvégére elhozom a fiamat,
de az anyja nem akarja, hogy motorral menjek.
Ne aggódjon, elmegyek érte, ahogy megbeszéltük.
- Tartsd egyenesen! - Igen.
És ön hány éves?
24. Nemsokára 25.
Üdvözöl a lányom. Reggel beszéltem vele.
- Tényleg? - Igen.
- Még mindig Berlinben van? - Igen.
Kommunikációt tanul.
- Kimész néha hozzá? - Nem. Utálom azt a várost. Berlin...
Jó lesz! Most jó!
Várni kell egy kicsit, mert még
meg kell száradnia. Gyorsan kell csinálnom.
Semmi gond, tudom, hogy gyorsan csinálod.
Ne mozogj! Ha nem mocorognál folyton, még gyorsabban menne.
Biztos gilisztás vagyok.
Ez az! Mindjárt készen vagyunk.
Ettől mindig elalszom.
Aludj, ha fáradt vagy!
Egy ideje már egyedül élek
Mondj egy okot, hogy visszatérjek
Az idő elrepült, én is ide-oda repkedtem
Követtem lépteket egyedül a sötétben
Mikor végül felnősz, eléred a benned lakó gyermeket
Az utcák kicsik, de cseppet sem csendesek...
Hagyd ezt abba, mert lebukom!
Kész vagy? Beszéltél a szövetséggel a beosztásról?
Igen.
Gondold el, ha együtt lennénk a belgrádi bajnokságon!
- Baromi jó lenne! - Igen, jó lenne.
- Nem tűnsz túl lelkesnek. - De, de!
Mi bajod? Miért meresztgeted rám a szemed?
Nem is tudom. A pasid miatt vagy ilyen elvarázsolt?
Nem vagyok elvarázsolt, és nem a pasim.
- Akkor ez a gond, nem? - Nem.
Néha találkozunk, és nekem ez így pont megfelel.
Rossz vagy! Basszus, a menta!
Tudod, mit? Szerintem csak szemtanúi vagyunk
az egzisztenciális szőnyegválságodnak.
Hűha! Na jó...
- Hagyd abba! - Jó.
De, Aissa, nem viccből mondom.
Folytasd inkább a bika-sztoridat!
Ja, tényleg! Basszus! A csaj olyan volt, mint egy bika.
Állati kemény!
Szóval a bíró sípolt,
mert lenyomta a fejem.
Aztán a földre kerültünk. Nem tudom, hogy csinálta,
de még pont a gong előtt szép lassan közelített,
de tényleg baromi lassan, és bedugta a nyelvét
a fülvédőm alá.
- Nem hiszem el. - De, becsszó.
- Megnyalta a fülem. - Hazudsz.
Tényleg. Rendesen megnyalta.
Erre felpattantam, érted...
Felállok, és nem értem.
Aztán a meccs végén odajön a szőnyegbíró,
köszönünk egymásnak, a csaj meg mosolyogva néz.
- Megkerested utána? - Nem, nem mertem.
Olyan voltam, mint egy gyerek. Ráadásul Torinóban lakik, úgyhogy...
Azt sem tudom, melyik klubnál játszik.
- Ki az? - Semmi. Meló.
- A színész? - Igen.
- Nem. Nem tudsz hazudni. - De, de, tényleg.
Ráadásul nagyon fárasztó. Folyton elmegy, és nem szól.
Tudja, hogy két másodperc alatt földre viszed?
Milyen igaz!
Igazából egyedül van. Magányos pasas.
Hát igen. A celeblét pusztító.
De kicsit olyan, mint én,
mikor hazamegyek Rajnovba. Nehéz sztárnak lenni.
Igen, hát persze.
- Nem szédülsz, Aissa? - Nem. Szeretek magasan lenni.
Pihentet.
De ez már túl magas. Jön egy erősebb szél, és bumm!
Már le is estél.
- Soha nem tudnám megszokni. - Túl magas.
Kóstold meg!
Várj!
Csak próbálj még egyszer kérni valamit!
Amúgy kéne írnom egy esszét. Segítesz?
Álmodban! Ha megfeszülsz, se.
Komolyan. Legutóbb is,
megírtam a szövegértelmezésedet, és se egy köszönöm, se semmi.
Hoztam virágot.
Egy tulipánt, amit a földön találtál.
Na és? Attól még virág volt.
Ráadásul más dolgom is van, edzenem kell.
A fekvőtámaszok meg a felülések helyett segíthetnél.
Különben is ronda, deformálja a testet.
Nyugodtan menjen el, hazamegyek gyalog.
Dehogyis! Hazaviszem.
Nem, nem kell. Gyalog megyek.
Jó éjszakát!
Nesze a pofádba!
Mit csinálsz? Mit csináltál?
- Takarodj! - Gyere már! Állj fel! Szállj fel!
- Georges! Jól van? - Igen, jól vagyok.
Jól vagyok.
- Hazakísérem. - Örülök neki, köszönöm.
A rohadt életbe!
- Idióta környezetvédők! - Hívni kell a rendőrséget.
Nem, csak a zsarukat ne! Semmit sem érünk el vele.
Octave Lissnert hallották...
Meg kéne nézni a képeket, nem mászkálnak-e a háza előtt.
Dehogynem mászkálnak. Mindenki mászkál.
Honnan ez a furcsa érzés, hogy egyedül vagyok?
Nemsokára jövök. Nem lesz gond?
Nagyot alakított az előbb.
Nem akar megtanítani nekem egy fogást?
- Kicsit későre jár. - Komolyan.
Mutassa meg, mit csinált! Nyúlfogás volt?
Vagy mi? Moszad-fogás? Mi a neve?
- Na, mutassa már meg! - Nem.
Mutassa meg!
Mutassa meg csak a...
A mindenit!
- Bocsánat. - Nem, én voltam... Bocsánat.
Túl sokat ittam.
Aludnia kell.
Jöjjön!
A rohadt életbe, nem kapok levegőt!
- Erősnek kell lenni. - Vigyázzon!
Anubisz, Hórusz, Ozirisz, Ízisz, Szahmet.
Szóval tetszik az ókori Egyiptom?
Igen.
- Tényleg? - Imádom!
Főleg Anubiszt, a sakálfejű istent.
De aki a múmiákat csinálta, nem ember volt.
És nem is Anubisz csinálja, hanem Ízisz.
Anubisz csak segít neki.
Az elhunyt lelkét pedig
az ókori Egyiptomban, a régi időkben
felébresztették. Felemelték a kezüket,
és akkor megjelent egy szellem,
és lementek a földalatti világba.
Hogy vagy, kicsi Gabi?
Jól.
- Jó voltál? - Igen.
Akkor jó.
Gyere, mutatok neked valamit!
Meglátjuk, tetszel-e neki.
Kiderül, tetszel-e neki.
Úgy néz ki, igen. Kinyújtotta...
Kinyújtotta a nyelvét. Mutasd!
Aranyos vagy, kicsike!
Hopp!
Akarod?
Nem. Azt nézem, jól érzi-e magát nálad.
Idejön hozzád az egyik.
- Nem rossz, ugye? - Szerintem éhes.
- Szerinted? - Éhes.
É-H-E-S. Nem ismered az "éhes" szót?
Pedig állandóan éhes vagy. Falánk vagy. Tudom.
Kész. Felvittem minden holmiját.
És az anyukája azt mondta, még van leckéje is.
Miért? Elmegy?
Hát... Igen, de nemsokára jövök.
Nem tud maradni?
Mert én nem bírok el egyedül a kisfiúval.
- Hoztál pizsamát? - Nem. Te hoztál pizsamát?
Igen. A bolygósosat.
Holnap korán el kell mennem, reggel edzésem van.
Birkózás?
Ezért ilyen...
Igen.
Na, gyerünk! Gabriel!
Ajajaj...
Tessék, egy szép sült. Vegyen csak!
Jót tesz edzés előtt.
Nem én húzom, hanem a fésű.
Szép hajad van! Az jó!
- Mint az anyukád haja. - Köszönöm.
Mutasd a homlokodat!
Látod? Egész más. Várj csak! Fogd meg ezt!
Igen, halló?
Igen, minden rendben.
Fú... zió!
Szóval...
Catherine, tartózkodjunk a veszélyes kereskedelemtől,
amire nincs szükségünk. Jöjjön be, olyan hideg van!
Nem tudok lemondani arról, hogy szeressem.
Elesek.
Álljon fel, könyörgöm!
Az is lehet, hogy az út végén találkozunk még.
A korábban oly nyugodt lelkemmel,
méltósággal dolgozó kezemmel
mi lett?
Itt állok legyőzve, félénken és rabszolgaként...
Itt állok legyőzve, félénken és rabszolgaként, mint egy gyermek.
Uram! Segíts!
Segíts! A segítségedért könyörgök.
Ki akarom ásni a földet, és örökre elmerülnék benne.
Jól van, jól tudja.
Azért egy kicsit nyomasztó, nem? Maga szerint nem?
Nem tudom. Nem értek a forgatókönyvekhez.
Igen, persze. A maga asztala a biztonság.
Így van.
És vannak más vágyai is? Mivel szeretne foglalkozni?
Ezzel. Személyi védelemmel.
Igen? Biztosítani a környéket, a... Ilyenek?
Maga játszik, én biztosítom a környéket.
És nem túl nehéz a birkózás?
Mármint úgy értem, a testnek. Az ütések, meg minden nem...
Nem. Megvannak a határok. Sőt, néha olyan, mint a tánc.
Na jó, hagyom aludni.
Megnézem a dokumentumfilmjeimet.
Köszönöm.
TALÁLKOZUNK?
MA ESTE NEM LEHET.
KÁR! MIT CSINÁLSZ?
MELÓZOM.
- Elnézést, felébresztettem? - Nem.
Tachykardiám van, úgy érzem, hogy meghalok.
Lélegezzen mélyeket!
- Mély levegő! - Nem megy.
Teljesen lazuljon el!
Most jobb.
- Volt már orvosnál? - Igen.
Igen. Abastado eljön, ha nem vagyok jól.
De azt mondja, nem érdekes. Idegesség. Köszönöm.
- Sajnálom, hogy felébresztettem. - Nem, semmi baj.
Visszaélnek veled, hogy hétvégén is dolgoztatnak.
Nem, vicces volt.
Elmentünk egy állattenyésztőhöz sonkát és kutyát venni.
- Sonkát és kutyát? - Igen.
Kutyát a fiának. Ajándékba kapta.
Finom ez az eper!
Amikor odamegyek, mintha egy másik bolygón lennék.
Különleges. Soha nem láttam még ilyet.
Kaphatok egy epret?
Köszönöm.
Itt aludhatsz, ha akarsz.
Oké.
Tudjon róla, hogy szeretem.
Tudjon róla... Tudjon róla, hogy szeretem.
- Sportol? - Néha.
Mindenesetre ez egy szakítási jelenet, úgyhogy nem...
Tudjon...
Bocsánat.
Tudjon róla, hogy szeretem.
Ez az! Mérges, sebzett, de ezzel együtt szereti.
Nem tudom, ismerős-e a szakítási jelenet. Ismerős?
- Igen, ismerős. - Annál jobb!
Segíteni fog a jelenetben, remek!
Azért azt ne felejtsük el, hogy mindennek ellenére
van ereje szakítani, és ez...
ezért egy kicsit azért bonyolultabb.
Lehet, hogy... szorong,
így ez azért mégis elég intenzív, azt hiszem.
És még az is lehet, nem tudjuk,
de talán dühös is.
- Dühös, viszont... - Nem jó!
Lehet teljesen más is.
Lehet, hogy mérges, de lenyeli a dühét,
és szinte nem is hallunk belőle semmit.
Lehet mindez egyszerre. Jobban szeretném, ha nem beszélnénk sokat,
inkább kezdjük el, meglátjuk, mi sül ki belőle. Jó? Utána megbeszéljük.
- Jó. - Akkor jöjjön felém!
Maga, Georges, álljon oda!
Kicsit... Igen, oda. Kicsit távolabb.
Jó, kezdhetik. Nem mondom, hogy felvétel.
Kezdheti! Kegyetlenül!
Menjen el, várják!
- Tudjon róla, hogy... - Nem!
Nem jó, mert háttal áll neki.
- Nem? - Álljon kicsit hátrébb!
Georges, előrébb!
Ez az! Nem, maga! Ez az!
- Előrébb! - De... Igen.
Maradjon ott! Jó!
Így most nagyon jó! Mehet!
Oké...
Menjen el, várják!
- Tudjon... - Nem!
Nem.
- He? - Nem.
- Nem.
Nem.
- Nem. - Nem. Én mondom, hogy nem.
Ez az! Maga pedig: "Nem".
- Nem. - Ez az!
- Menjen el, várják! - Tudjon...
Nem.
- Tudjon róla, hogy szeretem. - Jó.
Én vagyok a második?
Jó, de kicsit alatta van szerintem az energiának,
ami ehhez a jelenethez kell.
Lógok nekik. A biztosító az.
- Elegem van! - Nem baj. Csináljuk!
Oké, légzés! Együtt lélegezzenek! Legyenek együtt!
Ez az! Nagyon jó!
Jó, halljuk azt a szöveget! Mehet!
- Tudjon... - Nem.
Nem, nem.
- Nem. - Igen.
Ez az! Jó!
- Nem. - Menjen el, várják!
- Tudjon...
- Nem! - Tudjon róla, hogy szeretem.
Nem, nem szeret.
- Igen! Jó! - Nem, nem és nem!
Ha jó, folytatom.
Menjen el, várják!
- Tudjon... - Nem!
- Tudjon róla, hogy szeretem. - Nem, nem...
Nem szeret.
Tudós ember, de a szíve száraz,
és az enyémet is megölte.
Nem vagyok olyan, aki tud várni
éjszakáig, hogy észrevegyék.
Azt mondtam, menjen el. Tűnjön el!
Tűnjön el!
Igen, érdekes így...
Érdekes, hogy így belélegzi.
Erről szó sem volt, de azért érdekes. Majd nem így kell csinálni,
de szuper!
- Minden rendben? - Igen, az edzőm az.
Nemsokára kezdődik egy meccsünk, nem lenne szabad elkésnem.
Én is elmehetek?
Nem tudom, mennyire jó ötlet.
Elég sajátos a hangulat,
ráadásul fel is ismerhetik. Nem...
Ugyan! Nem számít. Lámpalázas?
- Igen, egy kicsit. - Megértem.
Amikor lámpalázas voltam, most már nem vagyok az,
de régebben, segített,
hogy egy mondatot ismételgettem, mint egy mantrát.
- Tényleg? - Igen.
Az egyiket nagyon szerettem:
"nyugodt szemeimtől gazdagon".
Ezt ismételgettem:
nyugodt szemeimtől gazdagon.
Nyugodt szemeimtől gazdagon.
Középre!
Gyerünk!
Hajrá!
Gyerünk! Mindent bele!
- Told le! - Ne túl erősen!
Középen vagy!
- Gyerünk! - Jó!
Középre!
Gyerünk, gyerünk!
Igen! Jó!
Állj fel, Aissa!
Hajrá, Aissa!
Nézd! Csináltam egy szelfit a színészeddel.
El is küldöm az anyámnak.
- De te... - Teljesen le volt nyűgözve!
- A kocsinál vár. - Totál szétestél!
Mi van veled?
Hová tűnt a mérged?
Mintha lassúztál volna.
- Sajnálom. - Sajnálod?
Ennyit tudsz mondani? És még nevetsz is rajta?
Nem.
Belegondoltál, mekkora lehetőség volt ez?
Megundorodtam. Pocsék volt!
Mit csinál vele, ha a forgatáson lesz?
Nem tudom. Magammal viszem.
Csak azért nem akarta elvinni, hogy kicsesszen velem.
Lehet, hogy nem tud vele foglalkozni.
Na persze...
Micsoda hőség!
Nekem kellemes a levegő.
Bárcsak annyit megengedne, uram, hogy maga mellett menjek!
- Nincsenek elvei? - Nem tudom nem szeretni.
Elesek.
A szerelemről nem mondok le, de a vakmerőségről igen.
Kívülről tudja az egészet!
Nem akar helyettem forgatni?
Az is lehet, hogy az út végén találkozunk még.
Itt állok legyőzve, félénken és rabszolgaként...
Mint egy gyermek.
Finom ez a kis hal.
Hotel du Lac? Közel van a forgatás helyszínéhez?
Remek!
Kilátás a kertre? Igen, jó lesz. Jó, megfelel.
Igen, remek, felírtam.
Tökéletes! Átadom Lalou-nak. Köszönöm, viszonthallásra!
Szóval egyeztettem az asszisztenssel,
minden meg van beszélve a vívólecke ügyében Ridellel.
Oké.
Ott lesz a kapus ember is, 10 óra körül jön.
Ja, jó.
- Szabad? - Persze. Csak tessék!
Kapott egy büntetést.
Mondtam, hogy vele van, de nem érdekelte őket.
Jó, Georges, "en garde"! Kérem!
Fordítsa el a kezét! Köröm felfelé, kérem. Enyhén hajlítsa be a lábát! Jó!
A feltartott tenyér nyitva. Köszönöm.
Legyen tartása! A tőr végével a pengém alatt,
és nyújtott kézzel "touché".
Kicsit pontosabban, Georges!
Még egyszer! Legyen büszke!
A tőr végével alulról, és "touché".
Alatta, Georges! Alatta!
Próbálja úgy tartani a csuklóját, mintha egy madarat fogna,
és nem akarná összetörni.
Madarat...
De elég erősen, hogy megtartsa a fegyvert.
Igen, persze, erősen! Mindenem erősen fáj.
Mekkora egy seggfej!
Hogy kevésbé csípjen.
- Finom? - Igen.
Tudtad, hogy Eric a jövő hónapban rám akar bízni egy csapatot?
Nem! De hát az tök jó!
- Ki az ügyfeled? - Egy parlamenti képviselő.
Gratulálok!
- Neked nem lángol a szád? - De, egy kicsit.
Ne, csak vizet ne!!
Azt semmiképp! Ne igyál, csak még rosszabb lesz.
- Biztos? - Igen.
Vedd fel, ha akarod!
Inkább nem.
Na, jó. Meló.
- Halló? - Jól van? Nem zavarom?
Jól vagyok, éppen vacsorázom.
Nem találom a lakáskulcsomat. Hol van?
- Messze. A 20. kerületben. - Megmondja a címet?
Gyorsan elugrom a kulcsért.
Nem bánom. Chez Jade étterem, Belgrand utca 35.
Jövök.
Elveszítette a kulcsát, idejön.
Idejön?
Szóval soha nem ereszt.
Kicsit azért szúrtad.
Nem felcsippentetted. Beleszúrtál.
- Bátortalan voltam a ... - Igen.
Mi ez? "Neyme"? "Nem"?
"Neyme"? Mi ez?
Utána már természetesebb...
Nézd, itt van!
Ni Hao!
- Ő az? - Igen.
- Ni hao. - "Ni hao." Segíthetek?
Nem, odamegyek a barátiamhoz. Köszönöm.
Jó estét!
Elnézést, hogy megzavarom a vacsorájukat.
Nem, nem, semmi baj.
- Jól vannak? - Jól.
És? Mit esznek?
Párolt raviolit.
Tessék, a kulcsa!
Köszönöm.
Leülök két percre, mert...
Ajaj... És te? Mivel foglalkozol?
- Biztonsági őr vagyok. - Vagy úgy, szóval te is védesz.
- Tehát kollégák vagytok. - Igen, így van.
Kollegiális vacsora.
Óhajt inni valamit, uram?
Szép ez a kis nyaklánc! Arany?
Nem, nem arany.
A vőlegényétől kapta?
- A volt vőlegényemtől. - A gazfickó!
Ajándék, aztán lelép. És még csak nem is arany.
Férfiak... Hoz nekem egy sört?
Persze.
- Nem kellene mennie? - De, de, hagyom magukat.
Csak iszom egy pohárral, mert kiszáradt a torkom, és megyek.
Vicces, mert 20 éves koromban nem messze innen laktam.
Évek óta nem jártam ezen a környéken. Igen, olyan...
Itt is van. Köszönöm.
Szóval biztonsági őr vagy.
Igen, az, a Global Protecnél.
Global Protec...
Szereted?
Hát ez? Mi ez? Kit?
Szerinted? Szereted?
Nem fog válaszolni.
Csak feltettem egy kérdést. Hogy szereted-e?
Nem becsapós kérdés, csak egy egyszerű kérdés.
Ennek semmi értelme.
Az "ennek semmi értelme" nem válasz.
Igazából mit szeretne?
Ha kér raviolit, semmi gond, adok, már nem vagyok éhes.
Nem! Állj!
Válaszolj már! Szereted vagy nem?
Nem szereted. Erről van szó.
Ez az. És nagyon is jól tudod. Nem szereti.
Nem tudsz szeretni.
Szánalmas a részeg dumájával.
Húzzon el!
Nem tudod, mi az, hogy szeretni.
A szerelmet ki kell érdemelni.
Mindennél nagyobb.
Nagyobb a kis izmaidnál.
Nagyobb a kis egoista vágyaidnál.
A kozmosz.
Nem...
- Elég volt! Húzz el! - Nem. Jól érzem itt magam.
Maradok még egy kicsit.
- Meghívlak. - Ne, hagyd!
Nem!
- Ne, Aissa, nem kell! - De, meghívlak.
Tudom, hogy nem szeret.
Mit képzelt?
Tudom.
Csak semmi szükségem rá, hogy halljam is. És magára sincs szükségem.
Maga tudja, mi a szerelem? Maga tud szeretni?
Ön Sofia számát hívta. Hagyjon üzenetet!
Én vagyok az. Csak tudni akartam, hogy van Gabriel.
És azt is, hogy te hogy vagy.
Ölellek.
Jól van?
Akar inni egy pohárral?
Igen.
Várjon, hozom a papírjaimat.
Jó, akkor kezdem.
Csak tessék! Hallgatom.
A nappalim sötétjében megjelent a képernyőn a Férfi.
Megjelent, aztán eltűnt.
A szeme úgy csillogott, mint két világítótorony
a mindennapjaim sötét éjszakájában.
A folyton ismétlődő élet:
felkel, kefél, megnyugtat, ápol...
Lovakkal foglalkozom, ezért...
- Igen. - Állatorvos vagyok.
A gyerekek felnőttek, a férfiak kiléptek az életemből.
De ő itt van a képernyőn. Megjelenik, aztán eltűnik.
Visszajön a nagy világítótorony-szemeivel.
Lehet, hogy egy nap, egy útkereszteződésben,
egy hullám tarajában, egy nagy tölgy árnyékában
ott lesz. Kilép a képernyőből, és még annál is szebb lesz.
A szeme még fényesebb, a karja még ölelőbb.
Meglátom. Megállok mellette, és végre levegőhöz jutok.
Nagyon szép! Nagyon szép!
Köszönöm.
De szerintem az is fontos, amit nem mondunk ki.
Én is jobban szeretem a csöndet.
Szerintem a csöndön osztozni valakivel az, amikor igazán szeretjük.
Jól van.
Tudnánk most együtt csendben maradni?
Most igen.
Georges!
Nyissa ki!
Georges!
Georges! Georges!
A rohadt életbe!
Azt hittem, meghalt.
Én is azt hittem.
Ügyesen feltámasztott.
Ne sírjon! Ne sírjon!
- Fel kell vennie a jelmezét. - Igen, tényleg.
Mint tudják, nem értünk egyet a megállapodással.
Az itt jelenlévő ügyfelem nem fogadja el a feltételeket.
Szerintem ez elég korrekt ajánlat ahhoz képest, hogy az ügyfele
mennyi problémát okozott a gyártásunknak.
Várj, én ezt már nem akarom.
Adja ide a papírt, és aláírom. Nem érdekel.
Ne, Georges, nagyon nem előnyös neked.
- De... - Legalább olvasd el!
- Tessék, egy toll. - Köszönöm.
Nem olvasom el, túl sok benne a szó.
Túl sok szó. Itt írjam alá?
Minden oldalon.
Szignó, igen. Szóval beszél franciául.
Szignó. Akkor szignó...
Gyerünk! Így legalább megvan.
A francba! Nincs semmi, hogy megnedvesítsem az ujjam. Szignó.
- És ide egy aláírást. - Itt.
És itt.
Így ni. Köszönöm szépen.
Mi köszönjük.
- Nálam van a jegyük. - Milyen jegyek?
A forgatásra.
Nem maga kísér?
Nem, majd Lalou.
Lalou. És maga most mit csinál?
Egy fiatal képviselőt fogok védeni. Parlamenti képviselő.
Az jó.
Megvédett egy törvényjavaslatot a marhatenyésztés ellen.
Micsoda baromság! Franciaország nem létezik hús nélkül.
Igen. Most először fogok vezetni egy csapatot.
Megint kezdődik.
A szívem.
Lélegezzen!
Még egy mély levegő!
Nem akar még vigyázni rám egy kicsit?
Elnézést a minap estéért.
Túl leszek rajta.
Gyerünk, Nour! Gyerünk, Maryam!
Gyerünk, Maryam! Állj ellen!
Gyerünk, Maryam! Gyerünk, Nour!
Maryam! Gyerünk! Állj ellen!
Ez az! Ne hagyd, hogy elkapjon!
Gyerünk, Nour! Állj ellen!
Gyerünk! Vissza! Vissza! Álljatok középre!
Gyerünk! Vigyázz, kész! Rajta!
Gyerünk, Nour! Gyerünk! Told!
Gyerünk! Támadunk!
Gyerünk, Maryam!
Gyerünk, Nour! Állj ellen!
Gyerünk, Nour! Támaszd ki magad!
Igen, ez az!
Állj ellen! Használd az erődet! Told!
Ez az! Próbálj megfordulni!
Próbálj megfordulni!
- Nour, lábból told! - Maradj középen! Ez az!
Maradjatok középen!
- Állj ellen! Fogd meg a lábát! - Mindjárt vége.
Gyerünk! Igen!
- Gyerünk, Maryam! - Gyerünk, Nour!
Gyerünk! Küzdjetek, lányok!
Ez az! Gyerünk! Told!
Told! Ez az! Lábból told, Nour!
Állj ellen! Jó!
Ez az!
Ez az! Jó!
Üljetek le!
Majd később megbeszéljük.
A jövő héten Aissa helyettesít az edzéseken.
Rendben? Jól kell viselkednetek!
Akarjátok látni, hogy bánok el vele?
Igen!
Pascale Hugues-nek.
A kutya megvan, de őt nem találom.
Georges!
Rendben. Az étkezőben is nézzétek meg! Lehet, hogy
az étkezőben maradt. És az öltözőkben is nézzétek meg!
Nem, semmi.
Oké. Azt hiszem, lemerül az aksim.
Hoznátok nekem egy aksit?
Oké, viszek.
Georges!
Mi van?
- Georges! Hát itt van? - Igen.
Mindenhol kerestük.
Jó, de brunyáltam.
Pascale Emilie-nek. Vége, megtaláltam.
- Már felkészültek. - Tényleg?
Nem készültek fel.
Pascale!
Látod, hogy nem késtem el. Nézd meg!
Mit művel a füsttel?
- Jól van, Georges? - Igen, jól.
Minden kész, kezdhetjük.
Nem igaz. Ő most öltözik át. Látom.
A mozi meghülyíti az embert.
Rossz irányba tereled a füstödet.
- Georges, nálam van a kutyája. - Ja...
Egyél egy finom csontot az étkezőben, ott várd meg a papát!
Jól van.
- Szia, bozont! - Jó reggelt, Georges!
Igen.
- Jól van, Georges? - Jól vagyok.
Pascale elmondta, hogy lesz?
- Mindent elmondott, nyugi! - Jól van.
Nagyjából mindent megértettem.
- Hányasnál vagy? - Ötvenes.
Nem látod az övet? Kicsit lazítottam rajta.
- Már nem kapok levegőt. - Feladom rád a zakót.
- Ne, ne most! - Akkor legalább a nyakkendőt.
- Biztos, hogy látsz? - Igen.
Ellenőrzöm egy kicsit...
Túl kicsi vagyok.
Jó, jó lesz.
- Kezdhetünk? - Igen.
- Beállunk? - Köszönöm.
Jó, kezdjük!
Figyelem!
Forog!
És lehet...
Az is lehet, hogy az út végén találkozunk még.
A korábban oly nyugodt lelkemmel,
méltósággal dolgozó kezemmel
mi lett?
Itt állok legyőzve, félénken és rabszolgaként, mint egy gyermek.
Mint egy hitetlen hajótörött elveszve a jéghideg tengerben.
Itt állok, mint egy árva aki hajnaltól estig csak bolyong,
vihartól verten, széltől cibálva.
Segíts, Uram!
Mivé lettem?
Mondd meg, ki vagyok!
Ki akarom ásni a földet, és örökre elmerülnék benne.
Ennyi!
Oké, megcsináljuk még egyszer.
Mindenki a helyére!
Itt állok legyőzve, félénken és rabszolgaként, mint egy gyermek.
Mint egy gyermek.
Itt állok legyőzve, félénken és rabszolgaként...
Itt állok...
Mint egy gyermek.
Magyar szöveg: Szabó Anita Iyuno-SDI Group