‎UN SERIAL NETFLIX
‎Mergem la cheful de Sf. Ioan ‎să sărbătorim sfârșitul școlii?
‎Sfântul Ioan? Sărbătoarea vrăjitoarelor?
‎Uite, hai să mergem pe perechi! ‎Noi două și voi doi.
‎Apoi schimbăm perechile.
‎Pierdem o petrecere ‎din cauza unei prostii?
‎Poate nu e o prostie.
‎Baftă la examen!
‎- Mergem? ‎- Vin.
‎La naiba, Irene!
‎Oare știe ceva?
‎Dacă i-a zis Asier, ești moartă.
‎Mă rog, nu te poate omorî la liceu, nu? ‎Nu poate, nu?
‎- Amaia! ‎- Bună!
‎Tot în căcat sunt. Javi nu mă iartă ‎și mi s-a furat telefonul.
‎Ai făcut ce ți-am spus?
‎Am fost drăguț, i-am cerut scuze. ‎Doar flori nu i-am dus.
‎Nu știu, Chivite. ‎Hai să vorbim după examen!
‎Stai așa! Nu mă duci cu vorba, nu?
‎Eu? Nu, nici vorbă! Ce ai?
‎Doamne, scapă odată de el! Ce pacoste!
‎Vino încoace!
‎Amaia, te pricepi la chestia asta. ‎Fă-ți magia!
‎Dă-mi mâna!
‎- De ce? ‎- Dă-mi-o!
‎- Se întâmplă ceva la tine acasă? ‎- ‎Ce să se întâmple?
‎E totul în regulă cu tatăl tău?
‎- Ce e cu tata? ‎- Are o problemă, nu? Nu!
‎Un secret, vreau să zic.
‎Da, e un secret.
‎Până nu rezolvi ce se întâmplă acasă,
‎nu poți avansa și eu nu te pot ajuta.
‎Baftă la examen!
‎Puteți începe.
‎Aveți 45 de minute.
‎NE VEDEM ÎN LABORATORUL DE ȘTIINȚE.
‎Îți vor găsi cadavrul aici, lângă Patxi, ‎scheletul din laborator.
‎Ce nasol, Amaia! Deloc elegant.
‎- Bună, Amaia! ‎- Bună!
‎Nu știi nimic. Zi-i așa:
‎„Ce cărți? Ce am spus? Nu, eram beți.”
‎Ce faci la beție nu se pune.
‎- Ce faci? ‎- Rău.
‎M-am certat cu Asier.
‎Ar putea fi de bine. Sau de rău. ‎Sau nici una, nici alta.
‎A venit la mine fără să mă anunțe.
‎Negru de supărare.
‎Voia să știe de ce ne certăm atât ‎și ce s-a schimbat.
‎Apoi mă întreabă: „Tu mă mai iubești?”
‎Nu se poate! Aia e iarbă? Pe bune?
‎I-am spus că nu.
‎Și am terminat-o.
‎La dracu'! Fantastic, Amaia! ‎Fantastic, fir-ar să fie!
‎I-am zis că mi-e foarte bun prieten, ‎dar nu-l iubesc în felul ăla.
‎Și mă simt ca un rahat,
‎fiindcă de ce trebuie ‎să fac rău cuiva ca să mă simt eu bine?
‎Altceva n-ați mai vorbit?
‎Nu. Nu i-am spus că sunt lesbiană.
‎Vreau să zic…
‎V-ați întâlnit, v-ați despărțit…
‎Și asta-i tot? N-ați vorbit de atunci?
‎În fine, acum important e să fii tu bine.
‎- Ești bine, nu? ‎- Mă simt ușurată.
‎Parcă am o problemă mai puțin pe cap.
‎Bineînțeles.
‎Amaia, doar tu știi chestia asta.
‎Nu trebuie să spui nimănui.
‎Nu, bineînțeles. Nu zic o vorbă.
‎De ce te îmbrățișează?
‎Mulțumesc! Ești o prietenă bună.
‎Și de ce e atât de drăguță?
‎Amaia, Asier e acum „de vânzare”, ‎iar tu o să faci o ofertă.
‎Te ții după el din prima zi. ‎Acum te dai indiferentă?
‎Dacă e să fie ceva între noi, o să fie.
‎Dacă nu pui mâna pe el, o să pună alta.
‎Eu, de exemplu.
‎Serios acum, de ce ți-a zis asta Irene? ‎Sunteți prietene?
‎- Are încredere în mine. ‎- Fraiera!
‎Stai, Javi, vin cu tine.
‎Sau ai tras-o de limbă dându-i în cărți. ‎Așa ai aflat că s-au despărțit.
‎Nu. N-am tras-o de limbă pe Irene.
‎Mi-a spus ea pentru că așa a vrut.
‎Pentru că a vrut. Sigur!
‎Nu mi-ai zis tu să discut cu ea?
‎- Da, mă rog… ‎- Ce mai contează?
‎Oricum se împacă până la petrecere, nu?
‎- Pa, frumoaso! ‎- Pa!
‎Acum suflă aici, în pumnul meu.
‎Iar a venit cretinul. ‎Într-o lună, se mută aici.
‎- Și banul? ‎- Și banul?
‎Unde e?
‎Voilà!
‎Magie!
‎Amaia! Ia loc! ‎Lasă rucsacul și hai la masă!
‎Am luat pui la rotisor.
‎Nu, nu mi-e foame. Mă duc în camera mea.
‎Vine să te certe în trei, doi, unu…
‎- Amaia… ‎- Ce vrei?
‎De ce nu putem mânca liniștiți toți patru?
‎Îți place puiul.
‎Nu la rotisor. ‎Și vrea să se pună bine cu mine?
‎Vrea doar să-l placi.
‎Ce tot spui? Are ceva cu mine. ‎Mi-a dat notă mică.
‎De ce trebuie să te porți așa?
‎La dracu'! Zi-i că semeni cu ea.
‎Íñigo se înțelege bine cu sora ta, ‎iar eu îl plac. Pricepi?
‎Dar tu ai decis că nu-l înghiți.
‎Știi ce? Nu mă poți obliga să-l plac.
‎- Dacă nu pentru el, fă-o pentru mine! ‎- De ce?
‎Am obosit. Amaia, ești mare de-acum. ‎Înțelegi perfect situația.
‎Nu mi-e ușor să mă întorc ‎de unde am plecat. Ajută-mă, te rog!
‎Pune-te măcar o dată în locul meu!
‎Am de învățat.
‎Septembrie 2004.
‎Fir-ar să fie!
‎Bernardo Santesteban.
‎Și dacă e el? Dacă e tatăl tău?
‎Stai!
‎Stai, în mă-ta!
‎Oprește!
‎Mulțumesc!
‎LAURA, O SĂ TREC DIRECT LA SUBIECT.
‎ZAPATERÍA NR. 58, PAMPLONA
‎JAVI, AZI O SĂ-MI CUNOSC TATĂL.
‎Haide!
‎Intri, vezi cum arată și pleci.
‎Nu, și mai bine!
‎Intri, vezi cum arată, ‎îi spui cine ești și pleci.
‎Cred că e perfectă pentru el.
‎- Câți ani are? ‎- Aproape zece.
‎- În ce clasă e? ‎- A patra.
‎A patra? Asta e pentru toate nivelurile.
‎Cauți o vioară anume?
‎Nu, mă uit doar.
‎Caut un cadou pentru un prieten, ‎dar nu prea știu ce să-i iau.
‎Poți să te uiți cât vrei.
‎Și dacă ai întrebări, mă găsești aici.
‎Bine.
‎Haide, Amaia! ‎Cum adică „pentru un prieten”?
‎Haide, nu-i așa de greu!
‎Întreabă de fiul lui, ‎Bernardo Santesteban.
‎Un pic de imaginație!
‎Asta e pentru avansați.
‎Gata, știu. Acum 17 ani, ‎magazinul sigur arăta altfel.
‎Începe cu asta!
‎Ați zugrăvit, nu? În albastru.
‎Da, dar acum niște ani.
‎Vreo trei sau patru.
‎Nu, stai, mai mult. Auzi, Asun?
‎- Ce? ‎- Când am zugrăvit?
‎Nu știu. La nunta de argint, cred.
‎Ca să vezi! Sunt șase ani deja.
‎Ultima oară când am fost aici,
‎am vorbit cu un tip de vreo 40 de ani ‎sau așa ceva.
‎- Probabil fiul dv. ‎- Nu, nu avem copii.
‎Atunci o rudă sau un angajat, poate?
‎Nu se poate.
‎De aproape 20 de ani ‎ținem magazinul doar eu și soția mea.
‎Nu, nu se poate. ‎Câți ani să fi avut acum 17 ani? 50?
‎Bernardo, iar ai mutat penele de chitară?
‎Sunt acolo.
‎De asta s-a despărțit de maică-ta. ‎Era căsătorit cu doamna asta.
‎El e. E tatăl tău.
‎S-a întâmplat ceva, drăguță? Ești bine?
‎Poftim?
‎Nu, da… Doar că…
‎Am lăsat portofelul acasă, dar… ‎Mă duc să-l iau și mă întorc imediat.
‎Ce ai?
‎Unde ai fost?
‎Cu Javi.
‎Încercam să fac ‎ramen.
‎Știu că îți place mult.
‎Vrei să te ajut?
‎- Vrei? ‎- Da, sigur că vreau.
‎Ce să fac?
‎- Curăță morcovii! ‎- Bine.
‎Ai grijă, e foarte ascuțit.
‎Ce fac cu prazul?
‎Toacă-l, dar întâi trebuie cântărit. ‎Știi cum funcționează ăsta?
‎Frunzele nu se mănâncă.
‎- Nu se mănâncă? ‎- Nu.
‎Atunci nu le cântărim.
‎Ghimbirul l-ai cântărit?
‎Aștept răspuns în legătură cu un job. ‎Mâine aflu și îți spun.
‎Baftă!
‎Te pup!
‎Moussa, eu…
‎Să știi că te iubesc.
‎Te simți bine?
‎- Da, foarte bine. ‎- Sigur?
‎Pe cuvânt. Dar voiam să-ți spun.
‎Te pup!
‎Pa!
‎BUNĂ, ASIER…
‎Stai așa! Ce vrei să-i scrii?
‎Să vedem! ‎Fii prietenoasă, dar nu exagerat.
‎Îi scrii ca să fii drăguță. ‎Fiindcă ești drăguță.
‎Îți pasă de oameni, de planetă, de el.
‎CE FACI?
‎Acum te invită să beți ceva ‎și îți trimite o inimioară și flăcări.
‎Hai să nu ne ambalăm, totuși!
‎Poate te invită să beți ceva ‎și pune emoji cu halba de bere.
‎Sau cana de cafea. Sau niciun emoji.
‎NE VEDEM MÂINE ȘI ÎȚI POVESTESC?
‎În fine, a pus un emoji.
‎La naiba, ce frig e!
‎Da. Trebuia să-mi pun pantaloni lungi.
‎Ce vrei să cumperi?
‎La dracu', iar tipul ăsta!
‎- Ce tip? ‎- Îl știi?
‎L-am văzut recent la liceu ‎pentru prima oară. E suspect.
‎Poate venise cu un prieten.
‎Fix ce lipsea în anul ăsta de rahat: ‎să mă urmărească un cretin să mă bată.
‎Nu fi prăpăstios! Niște salam, vă rog.
‎Să nu fiu prăpăstios? Tu te uiți la știri?
‎Vezi câte agresiuni homofobe sunt?
‎Și câte or mai fi nereclamate.
‎Aici vezi mereu aceiași oameni. ‎Nu te urmărește.
‎Și șuncă, vă rog.
‎Chivite făcea exact la fel. ‎O zi mă urmărea, o zi nu…
‎Eu eram speriat în fiecare zi.
‎- Poate nu-l mai vezi. ‎- Face 10,50, Lucía.
‎Sigur.
‎Dacă îți face ceva, îl reclamăm la poliție ‎și cu asta, basta.
‎Le puneți aici?
‎Bună! Am trecut pe la tine, ‎mi-a zis maică-ta că ești aici.
‎Eu mă duc acasă. Am niște treabă.
‎Mersi, pe duminica viitoare!
‎Și eu plec. Și eu am treabă acasă.
‎Ai de gând s-o iei la fugă ‎de câte ori ne vedem prin oraș?
‎Nu, o să te salut. „Bună, Zhao!” Ai văzut?
‎- Ce faci? ‎- Voiam să te văd.
‎N-am vrut să fiu nesimțit alaltăieri.
‎N-a fost vina mea. José Luis a făcut-o.
‎Foarte convenabil! ‎E vina lui José Luis. Excelent, Zhao!
‎Bine, e vina mea.
‎Dar iartă-mă! Ce să fac? ‎Mă pun în genunchi dacă vrei.
‎Să nu-ți treacă prin cap, Zhao! ‎Se uită lumea…
‎Lucía, te rog să mă ierți!
‎- Se uită lumea, ridică-te! ‎- Lucía, iartă-mă!
‎Ridică-te! Se uită toată lumea, fir-ar!
‎Mai ești supărată?
‎Un pic.
‎Puțin îmi pasă dacă lumea mă crede curvă.
‎Dar dacă mă crezi tu…
‎Nu te cred curvă.
‎Aș vrea să fiu și eu curvă ca tine.
‎- Da, sigur. ‎- E adevărat.
‎Aș vrea să semăn mai mult cu tine.
‎Atunci? Ai zis-o ca să mă jignești?
‎Nu, eram ofticat și voiam să ți-o plătesc.
‎Atunci a intervenit José Luis.
‎Spune-i să se mai calmeze.
‎Și că prietenii nu se cuplează, ‎prietenii sunt pe viață.
‎Și aventurile de o seară sunt exact asta.
‎- Eu cred că n-ai citit printre rânduri. ‎- ‎Ce rânduri?
‎Ți-a zis că tu contezi mai mult ‎ca orice tip cu care se cuplează.
‎- Și? ‎- Asta e iubire.
‎Mi-a pus eticheta „prieten”.
‎Nu. Înseamnă că ține la tine ‎mai mult decât la Jokin, Mateo sau alții.
‎Voiam să știu dacă e interesată. ‎Și acum știu. Nu e.
‎Nu e interesată absolut deloc.
‎Zhao, ascultă! ‎Eu cred că te place, dar e speriată.
‎Sunteți prieteni, iar dacă vă cuplați ‎și nu merge… ar fi foarte nasol.
‎Nu mai analiza atât!
‎Îți spun doar să nu renunți atât de ușor.
‎A zis „nu”, Amaia. N-U. Nu.
‎- Dar cred… ‎- Nu, Amaia!
‎Ce-i asta?
‎O plantă ofilită.
‎- Și ăsta? ‎- Un cactus.
‎- Arată la fel? ‎- Nu.
‎Nici „da” nu arată ca „nu”.
‎Iar ea a spus „nu”.
‎Nu știu dacă ți s-a întâmplat ‎să cunoști pe cineva
‎și să nu ți-l mai poți ‎scoate din cap niciodată.
‎Da. E primul lucru ‎care îți vine în cap dimineața
‎și ultimul înainte să adormi.
‎Exact.
‎În bască, a fi îndrăgostit ‎se spune ‎maiteminduta.
‎Care se traduce prin „rănit de dragoste”.
‎Dar până la urmă trece.
‎M-am purtat urât zilele trecute. ‎Îmi pare rău, m-am descărcat pe tine.
‎Și totuși, ești aici. ‎Ești o tipă fantastică.
‎Amaia!
‎Știu că Irene nu mi-a zis tot adevărul.
‎De ce spui asta?
‎Știi dacă e cu altul? Ai auzit ceva?
‎Nu știu, la școală se află tot.
‎Mergem?
‎- De ce? Știi ceva? ‎- Asier, nu mai contează.
‎Te rog, spune-mi!
‎Nu. Nu e cu altul.
‎Atunci, dacă vorbesc cu ea la petrecere, ‎poate ne împăcăm.
‎Nu.
‎Nu, ascultă!
‎O să-ți spun, ‎pentru că altfel n-o să-ți iei gândul.
‎Uite, Irene mi-a zis să nu spun nimănui.
‎Ce? Ce ți-a spus?
‎Te rog!
‎Că îi plac fetele. ‎Mi-a spus că e lesbiană.
‎- E imposibil. Nu se poate! ‎- Fir-ar!
‎I-am promis că nu spun nimănui.
‎Te rog, nu-i spune!
‎- Da? ‎- Sigur că nu.
‎LUCÍA: CÂND? ‎ZHAO: ÎNCEPE LA 21:00. JAVI: 21:30
‎ÎNTÂRZII, NE VEDEM ACOLO.
‎- Amaia! ‎- Ce e?
‎Amaia, ghici ce!
‎Ona, nu pot acum.
‎Ne mutăm înapoi la Barcelona!
‎Toată lumea zice… ‎Țineți-vă bine, e o bârfă tare!
‎- Cică Irene e lesbiană. ‎- Ce se mai plictisesc unii!
‎Mi-a zis Andrea. ‎I-a zis Jokin că a zis Asier.
‎Caz clasic de telefon fără fir.
‎E incredibilă Amaia.
‎O să ajungă și mai târziu. Ai molipsit-o.
‎Ia vezi!
‎Eu tot cred că Asier și Irene se împacă.
‎- N-ai să vezi! Irene e a mea. ‎- Ai vrea tu.
‎Serios. Ne-am tras-o acum câteva luni. ‎Nu v-am zis?
‎Sigur că v-ați tras-o, bineînțeles!
‎În imaginația ta. Se cheamă „labă”.
‎Hei, DJ Chivite la butoane!
‎- Tare melodie! ‎- Hai să dansăm!
‎Mama știe?
‎Sigur o s-o convingem toți trei.
‎E adevărat că Moussa mi-a zis ‎că se poate să-și fi găsit job.
‎Dar mai trebuie să găsească apartament. ‎Trebuie să avem răbdare.
‎Sunt sigură că tata rezolvă repede.
‎Cine știe? Hai să vedem ce se întâmplă!
‎În plus, acum ți-e bine aici. ‎Ți-ai făcut prietene.
‎Mai e și Íñigo, de care îți place.
‎ASIER: DA, VIN!
‎SERIOS? ACUM AJUNG ȘI EU.
‎NE VEDEM IMEDIAT.
‎Sunt și lucruri mișto în orașul ăsta.
‎Ce e? Nu mai vrei să te întorci?
‎Vorbim mâine, da? ‎Trebuie să plec, am întârziat o groază.
‎- Nu vrei să te întorci? ‎- Ona, serios! Vorbim mâine, da?
‎Așa se vine la o petrecere.
‎La momentul potrivit.
‎Când au ajuns deja toți ‎și numai tu lipsești.
‎Ajungi și toți se uită la tine.
‎Fiindcă pe tine te așteptau toți.
‎Și de ce te așteptau?
‎Fiindcă ești regina petrecerii
‎și a întregului oraș.
‎Aveam încredere în tine. ‎Te credeam prietenă, dar nu ești.
‎Ai venit să-mi scoți ochii? ‎Să mă întrebi cine dracu' mă cred?
‎O cretină, asta sunt.
‎Mă rog, nu ești chiar cretină-cretină.
‎Am înșelat pe toată lumea, Javi. ‎N-am niciun dar.
‎Le-am zis doar ce voiau să audă, atât.
‎Și m-am folosit de ce știam ‎ca să obțin ce vreau.
‎Știu, mi-ai spus.
‎Dar gata, s-a terminat.
‎Nu mai dau în cărți, ‎nu mai fac poțiuni sau vrăji.
‎- Nu mai citesc în palmă, gata. ‎- Citeai și în palmă?
‎- Da. ‎- Ca să vezi!
‎Dar mi-e frică.
‎Dacă nu dau în cărți, ce fac?
‎Cine sunt?
‎Ești tu.
‎Amaia. Prietena mea.
‎Îmi pare rău.
‎Arde, nu?
‎Nu.
‎Nu intra în panică, ‎am adus trusa de urgență.
‎Ia să vedem! Sărăcuța de tine!
‎Ce? Ce scârbos! Am fața lipicioasă.
‎Parcă sunt Carrie. ‎Dar Carrie murdară de băutură.
‎Irene a aflat probabil faza de la Chivite.
‎Gelozie tipică. Nu-i grav.
‎În mine a aruncat o tipă cu telefonul. ‎Ții minte, nu?
‎Te-ai ferit ca în ‎Matrix.
‎De ce a aruncat?
‎Tipa știa că a înșelat-o iubitul, ‎dar nu știa cu cine.
‎Eu eram beată praf și nu știam nimic.
‎Recunosc că am o reputație, ‎dar putea să mă întrebe întâi.
‎Gata!
‎Superbă!
‎- Să mergem! ‎- Să mergem!
‎Vreau să mă înghită pământul.
‎Nu, Amaia! E petrecere ‎și nu lăsăm pe nimeni să ne-o strice.
‎- Bine zis! ‎- Bine, atunci!
‎Lăsați-mă două minute! Mă aranjez și vin.
‎Și bem ceva adevărat. ‎La naiba cu poșirca ieftină!
‎Bine.
‎Să mergem!
‎- Îți las astea. ‎- Bine.
‎Ne vedem imediat.
‎Să mergem!
‎Să mergem la bar, repede!
‎ASIER: AI AJUNS DEJA? NU TE VĂD…
‎Haide, Amaia! ‎N-ai făcut toate astea degeaba.
‎Spală-te pe față și la treabă!
‎- Bună, Asier! ‎- Bună, ce faceți?
‎- Mergem? ‎- Ia!
‎Ce faci?
‎- Ce faci? ‎- Bine.
‎- Putem vorbi puțin? ‎- Ce?
‎Putem vorbi puțin?
‎- Sigur. ‎- Da? Bine.
‎Ce mai faci?
‎Parcă încep să se lege piesele de puzzle.
‎Ați mai vorbit?
‎Nu. O evit cât pot de mult.
‎În plus, ne certam zi de zi. ‎Era una caldă, una rece.
‎Poate că e mai bine pentru amândoi.
‎Poate că da.
‎Dar azi e sărbătoare. ‎Hai să nu mai vorbim despre fosta ta!
‎Așa e. Să schimbăm subiectul!
‎Putem merge să bem ceva cu ceilalți.
‎Nu prea am chef, sincer. E bine așa.
‎Bine.
‎DJ Chivite!
‎Scuze, dar atâta distracție, ‎strigăte și oameni beți…
‎- Nu știu, sunt plictisitor. ‎- Ba nu ești deloc.
‎Ba da, sunt.
‎Nu, serios…
‎Eu te consider perfect.
‎Nici pomeneală!
‎Ce faci?
‎Scuză-mă!
‎Scuze! M-am gândit că…
‎Ce te-ai gândit?
‎Nimic. Asta e problema. Că nu m-am gândit.
‎Îmi pare rău.
‎Uite, Amaia! Nu vreau să te jignesc, ‎dar nu vreau să fiu cu tine.
‎Da, sigur.
‎Chestia cu Irene e prea recentă și…
‎Chiar dacă n-ar fi recentă. Nu vreau.
‎De asta mi-ai zis de Irene?
‎Ce? Nu, ți-am spus fiindcă m-ai întrebat.
‎Nu. Te-am întrebat dacă e cu altul.
‎Și treaba cu cărțile?
‎Ce e cu asta? ‎Ți-am citit în cărți fiindcă m-ai rugat.
‎Acum înțeleg. ‎Alt puzzle care începe să se lege.
‎Ce spui? Ce puzzle?
‎Amaia, o să te întreb ceva…
‎- Asier! ‎- Lasă vrăjeala!
‎Ai făcut totul ca să te cuplezi cu mine?
‎Poate chiar ești o vrăjitoare.
‎Nu. Am făcut-o fiindcă nu vă înțelegeați, ‎ai spus-o chiar tu.
‎- Du-te-n căcat! ‎- Asier!
‎Amaia!
‎Amaia?
‎Ce se întâmplă?
‎Plec la Barcelona.
‎O să te oftici, dar Chivite mixează bine.
‎Fir-ar al dracu'! Iar tipul ăla.
‎Haideți, băieți!
‎- Să știi că arată bine. ‎- Arată foarte bine.
‎Dar asta nu-i dă dreptul să se holbeze.
‎Se uită înspre noi, nu la tine.
‎Pe mine nu mă sperie el și gașca lui. ‎Nu mai sunt prost.
‎- Termină! ‎- Hei, tu!
‎La ce te uiți? ‎Dacă ai ceva cu mine, spune-mi!
‎N-am nimic. ‎Te-am mai văzut prin oraș și la școală.
‎Știu. De ce mă urmărești?
‎Nu te urmăresc.
‎Cică nu mă urmărește.
‎Crezi că sunt prost și nu mă prind?
‎Bine, poate că te urmăresc puțin.
‎Dar fiindcă nu îndrăzneam să-ți spun ceva.
‎Și de câte ori ne-am intersectat…
‎Atunci, poftim! Ce vrei să-mi spui?
‎Nimic.
‎Cum adică nimic?
‎Că…
‎te plac.
‎Ce e în Barcelona? Vremea bună nu e totul.
‎Prietenele mele, de exemplu.
‎Da, dar și aici ai prieteni.
‎Javi, Lucía și eu.
‎Chinezul, grăsuța, tipul gay și fata nouă.
‎Fără tine, nu sună la fel.
‎În plus, cum să pleci din cauza unui tip?
‎- Nu plec din cauza lui. ‎- Sigur că nu!
‎Bine, și de asta.
‎Și fiindcă m-am făcut de rahat ‎de două ori într-o seară.
‎E un motiv destul de bun.
‎Miriam a borât la portavoce. ‎Și a lăsat-o plină de vomă.
‎Nu-i același lucru. O bat.
‎- Ba nu. ‎- Ba da.
‎- Eu am mai mare nevoie. ‎- Dă-mi și mie!
‎- Amaia! ‎- Ce?
‎Stai! Să vedem!
‎Ce ați pus în băutura asta?
‎Nimic. Inerția e de vină.
‎Da, inerția.
‎Tu și eu. Ce tâmpenie, nu?
‎Perechea perfectă.
‎Da, cu siguranță.
‎- Doar nu pleci acum! ‎- Nu vezi că asta fac?
‎Voiam să pun o melodie tare.
‎Știi ce? Eu am o regulă.
‎Nu las pe nimeni să-mi strice petrecerea.
‎Haideți!
‎Bine. Ce melodie tare voiai să pui?
‎Alege tu ce vrei.
‎Nu, nu mi-ai scris, mi-aș aminti.
‎Ba ți-am scris, dar n-am pus poze.
‎Nu voiam să afle nimeni.
‎Tu ești Timidul2005?
‎Timidul2005.
‎Eu sunt Javi.
‎Romeo.
‎Și eu sunt Julieta.
‎Romeo.
‎Pe bune?
‎E rețeta originală a bunicii.
‎O să întâlnești bărbatul ideal. ‎Pe Romeo al tău.
‎Mi-a scris un tip, dar nu are poză.
‎Timidul2005. Îl ignor. Nu mă interesează.
‎- Nu merge așa. ‎- Dar când am lăsat magia să lucreze?
‎Vrem ca Fran Chivite să sufere. ‎Să simtă frică adevărată.
‎Chivite a avut un accident. E în spital.
‎Zuri și Jokin s-au împăcat după vrajă.
‎Ai un dar. Ești specială, aleasă.
‎The Chosen One.
‎Crezi în magie?
‎Păi… nu.
‎Nici eu nu credeam.
‎Dar acum cred.
‎De ce?
‎Nu știu.
‎Vrei căștile?
‎Cine a făcut toate astea? Tu, Amaia.
‎Și știi ce înseamnă asta?
‎Că ești vrăjitoarea orașului.
‎Și vraja ta abia a început.
‎Uite că până la urmă, ‎ești totuși un pic specială.
‎Subtitrarea: Georgeta Huzum