Îți place?
E foarte strâmtă.
Într-o zi, tu vei fi împăratul acestui mare imperiu, Francisc.
CU 20 DE ANI ÎN URMĂ
Acest imperiu e o comoară prețioasă
pe care dușmanii vor să ne-o ia.
Să protejezi acest imperiu pe timp de război și de pace!
De ce eu?
Aceasta e voia Domnului.
El te-a numit.
Dacă Dumnezeu decide totul,
de ce acceptă să fie războaie și dușmani?
Îți stă foarte bine, Francisc.
Dacă am uniformă, voi lupta și eu în războaie, ca soldații?
Nu. Soldații luptă pentru împărat.
Tu vei purta o uniformă ca ei, iar ei te vor respecta.
De-acum, o vei purta necontenit.
Tu nu ești ca alți oameni, Francisc.
Să nu uiți asta!
ÎMPĂRĂTEASA
Mulțumesc, Theo.
- E o zi mare, Majestate. - Așa este.
Majestate, Alteța Sa, arhiducesa.
- Înălțimea Voastră! - Francisc, auzi clopotele?
Am așteptat atât ziua aceasta!
Uniforma.
El abia s-a născut.
Nu-și primește doar numele în fața Domnului.
Ci și titlul.
Unde e, de fapt? Îngerașul?
Elisabeta l-a luat deja cu ea.
Firește.
Vrei să ți-l prezint? E frățiorul tău.
Vezi? E foarte liniștit.
Plânge mai puțin decât tine.
Dar se teme de necunoscuți.
Ar fi trebuit să ai grijă de el.
Aici erați.
Ești întotdeauna cu mine, Fienchen.
Eu și tata ne gândim la tine.
Te botezăm Rudolf Francisc Karl Joseph,
într-o bună zi, împărat al Austriei,
astăzi, colonel al Regimentului Imperial 19 Infanterie.
- Amin. - Amin.
Dă-mi-l mie!
Totul e bine. Ai reușit.
Ce e cu el?
Nici nu merge, și are de condus o armată. Și eu aș plânge.
- Va trebui să conducă un întreg imperiu. - Dar nu astăzi.
Vin felicitări din toată Europa. Vezi?
Au sosit peste o mie de mesaje.
Acestea sunt scrisori de la familia ta. Iar acestea, mesaje de felicitare.
- Nu se poate… - Ce este?
De la cine e scrisoarea?
- De la Contesa Apafi. - De la Leontina?
- Ce scrie? - Doar mă felicită.
Fără adresă. Timbrul nu mai e lizibil.
E în viață.
- Pentru moștenitorul tronului! - Pentru moștenitor!
Viitorul Casei de Habsburg e asigurat.
Vă mulțumesc.
Când aveți o clipă, aș vrea să discutăm
o chestiune neplăcută de politică externă.
Ce fel de chestiune, domnule ministru?
Poate aștepta. Nu vreau să stric atmosfera.
Ai făcut-o deja.
Am primit informații că mii de luptători voluntari
din alte regiuni italofone s-au alăturat mișcării lombarde de independență.
E aidoma unei avalanșe.
Nu mă pot bucura și eu măcar o zi pentru moștenitorul tronului?
De unde sunt luptătorii aceia?
Toate regiunile italiene îl susțin pe Garibaldi.
Modena, Parma, Sicilia.
Ai vorbit cu împărăteasa despre Sicilia?
Mi-e teamă că se va opune.
Împărăteasa trebuie să accepte situația politică în acest caz.
În acest fel, alte state italiene ne vor susține în fața rebelilor.
Marele nostru aliat este Regatul Siciliei. Trebuie să ni se alăture.
- Ce plan ai? - Regele Siciliei e pe moarte.
Îl va urma fiul lui, Francesco, dar nu are încă o regină.
Iar tu ai una în plus?
Pentru a împiedica Sicilia să devină irelevantă,
le trebuie o rudă de sânge a unei mari case regale europene.
Noi le-o putem da.
Mimi abia a făcut 16 ani.
- Urma să se mărite la primăvară. - Te rog!
Las-o să-și găsească un bărbat suportabil.
Nu toți pot avea norocul nostru.
Căsătoriile creează alianțe politice. Noi avem nevoie urgentă de alianța asta.
Când ar urma să fie?
Mi-e teamă că timpul e pe sfârșite.
Jos habsburgii!
Libertate!
MILANO, PROVINCIE AUSTRIACĂ
Libertate pentru Italia! Jos habsburgii!
Alteță! Trebuie să plecăm numaidecât. Generalul Gyulay a interzis deplasările.
Sunt încă guvernator!
Alteță, trebuie să plecăm. Acum.
Libertate pentru Italia! Jos habsburgii!
Situația se agravează.
Rebelii lui Garibaldi vin de pretutindeni.
Au loc ciocniri aproape în fiecare noapte.
Se relatează că Piemontul adună trupe la frontiera noastră.
Majestate, trebuie să declarăm război Piemontului.
Exact asta vrea Cavour.
Nu, Majestate. Ar fi o mare greșeală.
De ani de zile, Cavour ațâță lumea contra noastră.
Celelalte mari puteri susțin mișcarea unionistă italiană.
Regina Victoria ne imploră să acordăm independența Lombardiei.
De dragul păcii.
Atunci îi cerem și noi reginei
să acorde independența Indiei, de dragul indienilor.
Celelalte mari puteri vor ca imperiul nostru să devină mai mic.
Lombardia e austriacă. E inevitabilă declararea războiului contra Piemontului.
Cavour vrea să stea la masă cu adulții. Să-i arătăm cum e!
Tocmai de aceea mă întreb de ce vor piemontezii război,
când Austria e mult mai puternică.
Rebelii din țara noastră luptă din convingere.
Dacă se unesc cu trupele piemonteze, vom ajunge să tragem în oamenii noștri.
Dați un ultimatum Piemontului!
Cavour are trei zile să renunțe la arme și să retragă sprijinul pentru lombarzi.
Dacă face asta,
acceptăm să negociem.
Dacă nu…
vom declara război.
Vă mulțumesc.
Sora Elisabetei vine azi pentru pregătirile de nuntă.
Mă voi asigura că se duce la Napoli cât mai curând.
Sicilia trebuie să-i oprească pe rebeli.
Prințul Francesco al Siciliei?
Am auzit că e cam simplu la minte
și cam respingător la chip.
Atunci fă bine și nu te însura cu el!
Prea bine.
Ai fost vreodată la Viena?
Nu.
O cunoști pe sora mea?
Nu.
Eu n-am mai fost nicăieri.
Doar în Bavaria.
Sicilia e frumoasă?
Da.
Elisabeta!
Majestate!
Cât mă bucur să te văd!
Mă mărit! Îți vine să crezi?
Majestatea Voastră!
Ea e Donna Nina.
Regele Siciliei a trimis-o să mă însoțească.
- Acum e doamna mea de onoare. - Încântată.
Ce facem azi? Ce se întâmplă acum?
Trebuie să probezi toaleta de mireasă.
Nu-i așa?
Da.
Întotdeauna e așa de binedispusă?
Da.
La Napoli sunt lămâi și șopârle la tot pasul.
Și se mănâncă doar macaroane.
Știai?
Mi-a fost dor de tine.
Trebuie să port asta la sosire?
Oare îi place lui Francesco?
Desigur.
Nu îl cunosc deloc.
Nu știu cum arată, ce îi place să facă. Nimic.
- Lăsați-ne singure, vă rog. - Prea bine, Majestate.
- Să ne așezăm! - Veniți, doamnelor.
Știu că ți-e greu, Mimi.
- Ți-e teamă? - Nu e asta.
Eu încă nu am…
Ce? Poți să îmi spui, Mimi.
…sângerat.
Mama zice că nu te poți mărita dacă n-ai sângerat.
Astă-toamnă am spus că sângerasem deja.
Dar nu a fost așa.
Ce mă fac acum?
Mă gândesc eu la ceva.
- Majestatea Sa, împărăteasa. - Majestate!
Majestate, cu ce te pot ajuta?
Sora mea nu e gata încă de măritiș.
Mi-era teamă că vei spune asta.
Încă nu a avut ciclu.
E neplăcut, dar nu e o problemă.
De când nu e o problemă?
În schimbul unei mirese habsburgice, sicilienii ne ajută.
Orice altceva e pentru viitor.
Sora mea nu știe nimic despre mire. Nici măcar cum arată.
Eu am știut cum arăta Karl. Nu mi-a fost de mare folos.
Îmi pot retrage consimțământul.
Spune-mi adevărul.
Francesco a fost un copil bolnăvicios. A vorbit abia la șase ani.
Se spune că e retras și fățarnic.
Tatăl lui e un conducător brutal.
Lumea detestă întreaga familie. Îți e suficient?
Bărbații se războiesc. Noi ne mărităm ca să ne protejăm imperiile.
Acesta ne e locul în istorie. Dintotdeauna a fost așa.
Încerc să evit războiul, Elisabeta, dar chiar dacă va fi unul,
Regatul Siciliei e la o mie de kilometri de Piemont.
Sicilienii detestă familia regală.
Ce crezi că se va alege de familie și de sora mea
dacă izbucnește o revoluție acolo?
Uneori, te sacrifici pentru a salva mulți alții.
Tu ai face asta? Te-ai sacrifica așa?
Noutăți?
Fratele meu le-a dat trei zile rebelilor și Piemontului, să renunțe la arme.
Altfel, va fi război.
Nu are de ales. Piemontul va continua să provoace Austria.
Sigur că are de ales. Poate negocia cu Cavour și Lombardia.
Nu va face asta.
Atunci, comite greșeala domniei lui.
- Nu pot îngădui asta. - De ce nu?
- E fratele meu. - Nu-l interesează ce crezi tu.
Te-a abandonat aici de luni de zile.
Chiar ți-a păsat de fapt de Lombardia?
De oameni?
Sau era vorba doar de el?
De ce mi-a dat acest post?
Poate că a vrut să dai greș.
- Trebuie să-i vorbesc. - Nu e de ajuns, Maximilian.
Viața de aici…
nu e de ajuns pentru mine.
Am telegrafiat.
- Trebuie să vorbim cu împăratul. - Prea bine.
Sper că ați dormit azi-noapte, Majestate.
Nu până aflu decizia Piemontului.
Locotenent-colonel Rosmini, Majestate. Spune că e urgent.
- Mă ocup eu. - Nu. Poftește-l!
Majestate, mulțumesc că mă primiți.
Am confiscat lada după ultimele ciocniri de la frontiera cu Piemontul.
Muschete!
Piemontezii i-au înarmat pe rebeli. Au trimis cu miile de luni de zile.
Știam deja asta.
Vulturul francez.
Cavour și Napoleon s-au înțeles, probabil.
Deci, dacă declarăm război Piemontului…
Vom fi în război cu Franța.
- De ce n-am știut? - Și eu sunt la fel de surprins.
Dar treaba ta e să nu fii surprins! Ci să fii pregătit!
Majestate, n-aș fi crezut niciodată că Napoleon s-ar alia cu Cavour. Eu…
Nu știu ce obține din asta.
Se folosește de lombarzi pentru a ne distruge.
- Armata lui Napoleon nu e invincibilă. - Nu asta e ideea.
Vreau să decid cu cine pornesc la război! Nu să fiu luat prin surprindere pe front.
Din cauza voastră, acum e fără putință.
Plecați, vă rog.
- Sora mea a sosit? - Da, Majestate.
- Mulțumesc. - Elisabeta!
Majestate!
- Bună dimineața! - Uite ce mi-a dat mătușa Sofia.
A fost a Mariei Tereza. Cu el, arăți ca o adevărată regină, Mimi.
Maria Tereza a fost o femeie de neclintit.
Nu s-a dat bătută niciodată. Nici când i-a fost greu.
Vreau să fiu singură cu sora mea.
I-am spus deschis sorei tale că ar putea fi neplăcut în Sicilia.
Dar Mimi e o tânără curajoasă, nu?
- Și vrea ca familia să fie mândră de ea. - Știu asta.
De ce nu vrei să mă duc?
Cred că Elisabeta se teme că frumoasa ei surioară
i-ar putea lua locul în Europa.
Știi că e o prostie, Mimi.
Mă întorc la treburile mele.
Termină carnea, Mimi. Te ajută cu sângerarea.
De ce i-ai spus?
- Fiindcă nu vreau… - Era secretul nostru.
Fiindcă nu vreau să te duci.
- De ce nu? - E prea primejdios.
Ar putea începe o revoluție.
Și Francesco?
- Ești geloasă, cum a spus mătușa? - Nu, Mimi.
Vreau doar ca tu să știi adevărul.
Nu decizi tu ce pot să fac și ce nu.
Opriți!
Înălțimea Voastră!
Mă duc direct la el. Te descurci singură?
- Nu știam că e atât de mare. - Nu fi invidioasă!
Invidia e pentru cei care nu pot obține ce vor.
Voi face o plimbare.
Alteța Sa, Arhiducele Maximilian, Majestate!
Majestate!
Am telegrafiat că vin.
Retrage ultimatumul!
Trebuie să negociem cu piemontezii.
Piemontezii nu sunt singurii contra mea.
- Cum adică? - Napoleon.
Îi susține pe rebeli. Are o înțelegere cu Cavour.
Asta și-a dorit de la bun început.
Să ne împingă la un război pe care nu-l începe el.
Atunci, să renunțăm la Lombardia. Așa, războiul nu mai are rost.
Și apoi?
Crezi că așa s-ar termina?
Tu nu înțelegi ce se întâmplă?
Napoleon va continua să avanseze până ajunge la Viena.
Refuz să fiu băiețelul care se retrage sfios din fața lui.
Tu nu ești așa, Francisc. Avem partea noastră de vină.
- Trebuia să-i fi ascultat pe lombarzi. - Tu asta ai făcut de un an și jumătate?
Asta ne-a costat atât de mult? Ascultatul?
Sunt mândru de ce am obținut în Lombardia cu Marie.
Dar nu a ajuns.
Nu poți da vina pe mine.
Le câștigasem încrederea lombarzilor când Gyulay a distrus totul.
La ordinul tău afurisit!
Mi-ai dat o misiune imposibilă.
Ai vrut să mă vezi dând greș.
De ce aș fi vrut asta?
Fiindcă nu mă poți ierta.
Nu mi-aș risca imperiul pentru asta.
Majestate!
Torino a răspuns.
Citește!
Cavour a respins ultimatumul.
Vreo veste de la Viena?
De la el?
Încă nu.
Declarăm război Piemontului și totodată Franței.
Decretează mobilizarea.
Decizia corectă, Majestate.
Dlor miniștri Grünne și Buol, v-ați încheiat mandatele.
Aștept demisiile voastre până diseară.
Majestate, cu toții am judecat greșit situația.
- Dar nu mă puteți… - Napoleon ne-a înșelat.
Dar de când a început totul în Lombardia,
n-ai avut nicio idee pentru a detensiona situația.
„Trimiteți armata, mai multe trupe.” Atât.
Mie nu mi-e de ajuns.
Conte Buol, am fost informat
că ai făcut investiții profitabile în fabricile noastre de armament.
Deci voiai să producem arme mai departe. Te-ai servit pe tine, nu imperiul.
Poți pleca.
Până mâine-dimineață vreau și demisia ta.
- Și pe a mea? - Ești guvernatorul Lombardiei.
Trebuie să se vadă că familia își asumă răspunderea.
Ai nevoie de un țap ispășitor.
Nu. Am nevoie de fratele meu.
Împăratul Francisc Iosif a declarat război.
A fost exact cum ați prevăzut.
Asta e bine.
Nu-i așa, Majestate?
O clipă, mi-a fost milă de el.
De Francisc Iosif?
De ce?
E începutul sfârșitului pentru Austria. El nu știe încă.
Francisc?
Francisc!
Nu am avut de ales.
Știu.
Toată Europa va crede că frățiorul împăratului
a dat greș ca guvernator.
E război.
- Trebuie să fiu de partea familiei. - Războiul e din vina lui.
Nu a ta.
Are nevoie de mine.
Așa a spus.
Eu am nevoie de tine.
- Familia ta nu-ți face bine. - E singura mea familie.
N-am vrut să spun asta.
Casa de Habsburg.
Familia ta se va afla de partea greșită a istoriei.
Nu fi prost să rămâi alături de ea!
Iartă-mă! Nu trebuia să te fac să te îndoiești.
Nu.
Aveai dreptate.
Nu vreau să mă duc.
Lasă-ne o clipă, te rog!
Trebuie să te duci.
Dar…
ai spus că nu vrei să mă duc.
Știu, dar nu contează ce vreau eu.
Și dacă familia e așa de cumplită pe cât spuneai tu?
Atunci, nu vreau să mă duc. Nu vreau să fiu regina lor.
Mimi, a fi regină nu înseamnă rochii frumoase și baluri.
Înseamnă să le dai oamenilor speranță când totul pare pierdut.
De aceea trebuie să te duci.
Pentru ca oamenii să aibă în cine să creadă.
Dacă nu merge, vin să te iau. Promit.
Să ne scrii de cum sosești.
Vei fi mândră de mine.
Întotdeauna am fost.
Rămas-bun, Majestate!
Nu mi-aș fi imaginat așa ceva.
Că îmi trimit sora acolo?
Că vei deveni un habsburg adevărat.
DUPĂ TREI SĂPTĂMÂNI
SPITALUL GARNIZOANEI I, VIENA
În Magenta sunt mii de morți,
opt mii de răniți și patru mii cinci sute, dispăruți.
Deocamdată, generalul Gyulay a ordonat retragerea.
Napoleon ne-a fost cu un pas în față.
Majestate, ce intenționați să faceți?
Cum s-a putut asta?
Zece mii de morți. Ce face Gyulay acolo?
Ce e cu tine?
Fratele meu e în armată.
Era acolo, la Magenta.
Nu putem fi slabe acum, Margarete.
Ce exemplu le-am da soldaților noștri?
Desigur, Înălțimea Voastră.
LEONTINA CONTESA APAFI
Majestate, dorești ceva?
Adesea mă întreb ce ar face Leontina.
Ce sfat mi-ar da într-o astfel de situație.
Știu că ai fost apropiată de Leontina.
Nu o voi putea înlocui niciodată.
Dar dacă pot face ceva, orice…
E ceva ce nu știu despre Leontina?
Mai multe lucruri, Majestate.
Când Leontina a plecat…
era însărcinată.
Toate celelalte zvonuri despre ea erau doar bârfe murdare.
Majestate!
Majestatea Sa, împărăteasa.
Ce pot face pentru dv.? E legat de vizita la spital?
Leontina ne-a mințit pe amândoi.
Ca tine, nici eu nu știu cine era.
Sau de unde venea.
Contesa Apafi, sau cum o chema, era o impostoare.
Și nu merită să vă mai pierdeți timpul cu această chestiune.
Era însărcinată.
M-am străduit să o găsesc.
Dar nu cred că eu ar trebui să o caut.
Domnul este cu noi.
El ne va conduce spre victorie în acest război.
Îți amintești ziua când am primit uniforma?
Am întrebat de ce îngăduie Dumnezeu război și suferință, dacă e atotputernic.
Îmi amintesc bine.
Nici acum nu am un răspuns.
Nici nu mă aștept la unul.
Eu te-am botezat.
Eu te-am încoronat. Eu te-am cununat.
Te cunosc, Francisc Iosif.
Oi fi tu împărat prin voia Domnului,
dar simți, suferi și te îndoiești ca orice muritor de rând.
Asta e slăbiciunea ta.
Dar și sursa forței tale.
Ai dreptate.
Scuză-mă, eminență!
Majestate, aveți o clipă?
Ce este asta?
Poftim?
Pierdem mii de soldați zilnic, iar tu pleci acum?
- Războiul nu e vina ta, von Bach. - E a noastră, a tuturor.
În anul care s-a scurs, n-am gândit întotdeauna limpede.
Numai în tine pot avea încredere.
Nu știu pentru ce te învinovățești, dar te iert.
Sunteți foarte generos, Majestate.
Totuși, insist să mă demiteți.
Și dacă refuz?
Voi pleca de la curte, Majestate.
Am o mare greșeală de îndreptat. Chiar cu prețul acestui post.
Majestate, a fost onoarea vieții mele să vă slujesc.
Alexander?
Niciodată nu e prea târziu să faci ce trebuie.
Francisc!
Lasă-ne singuri, te rog.
Am luat o decizie.
Mă voi duce pe front.
Poftim?
De ce?
Fiindcă așa trebuie.
Crezi că va ajuta cu ceva?
Crezi că poți lupta mai bine decât generalii tăi?
Nu, nu cred asta.
Aveai dreptate, Elisabeta.
Nu m-am sacrificat niciodată.
Port uniforma asta de 20 de ani.
- Pentru ce? - Te rog, Francisc! Nu o face.
Ai văzut cu ochii tăi ce face acest război.
Trebuie să îmi asum răspunderea.
Am nevoie de sprijinul tău.
Am să vă spun ceva.
L-am eliberat din funcție pe generalul Gyulay.
La sfârșitul săptămânii plec pe front, în Lombardia,
și preiau comanda armatei.
Am decis.
De ce?
Peste 6.000 de morți. Tot atâția răniți. Moralul e probabil la pământ.
- Așa e la război. - Un război pe care nu l-am vrut.
Măcar atât, să fiu cu soldații.
Nu, Francisc. Locul tău nu e pe câmpul de luptă.
Soldații se duc acolo. Tu ești împăratul.
Și Napoleon e acolo.
Napoleon e general.
Cineva care ia ce vrea. Tu nu ești făcut pentru război. Ești…
Prea slab?
Știam că toată Europa crede asta, dar nu că mama mea e de acord.
- A fost ideea ta? - Nu.
Sună de parcă ar fi fost ideea ta.
Eu îl susțin.
Mă scuzați.
Ai dreptate, mamă.
E o diferență între mine și Napoleon.
El s-a făcut împărat.
Eu nu am avut de ales.
Francisc!
Zici că ai nevoie de mine.
Dacă ar fi să ți se întâmple ceva,
eu sunt aici.
Am un fiu, Maximilian.
Nu are nici un an. Pot prelua eu, între timp.
Cu mama noastră și soția mea, imperiul e pe mâini bune.
Pentru ce ai nevoie de mine?
- În general? - Nu e vorba de tine.
- Luptăm pentru imperiul nostru. - Nu e al meu.
Nu e nici al tău, nici al meu.
Eu trebuie să îl protejez.
Pentru această clipă din eternitate. Atât.
Bucură-te, Marie, cea plină de har, Domnul e cu tine.
Binecuvântată ești între femei
și binecuvântat e rodul trupului tău, Isus.
Sfântă Marie,
roagă-te pentru noi, păcătoșii, acum și în ceasul morții noastre.
Mulțumesc, Theo.
Atenție!
Pe curând, mamă!
Care mână?
Asta.
Fienchen întreba unde sunt stelele când nu se văd.
Ne vom revedea.
Atenție!
Ridică-te!
Pleacă.
Pleacă!
De ce doar tu mi-ai mai rămas?
Dacă nu se mai întoarce?
Am sacrificat atâtea.
Știu.
Dacă imperiul acesta n-a meritat?
Dacă nu pot stăvili întunericul?
Tot ce putem face este să sperăm.
Și să continuăm.
Astăzi.
Subtitrarea: Nicu Teodorescu