Вам подобається?
Мені тісно.
Колись ви будете імператором цієї великої імперії, Франце.
20 РОКІВ ТОМУ
Ця імперія — безцінний скарб
який наші вороги прагнуть забрати в нас.
Ви мусите захищати імперію в часи війни й миру.
Чому я?
Бо така Воля Божа.
Він обрав вас.
Якщо Бог вирішує все,
то чому він робить так, що існують війни й вороги?
Вона ідеально тобі пасує, Франце.
Якщо я матиму форму,
я також битимуся на війні, як солдати?
Ні.
Солдати б'ються за імператора.
Ти носитимеш форму, як вони, щоб вони рівнялися на тебе.
Віднині ти завжди її носитимеш.
Франце, ти не такий, як інші.
Не забувай про це.
ІМПЕРАТРИЦЯ
Дякую, Тео.
-Сьогодні воістину великий день. -Так, це правда.
Ваша Величносте, ерцгерцогиня.
-Ваша Імператорська Високосте. -Франце, ти чуєш дзвони?
Ми так довго чекали цього дня.
Форма.
Він тільки-но народився.
Він не просто отримає своє ім'я перед Богом.
Він отримає і титул.
А де він? Наше янголятко?
Єлизавета вже його забрала.
Як інакше?
Хочеш познайомитися? Це твій братик.
Бачиш? Він дуже спокійний.
Ти плакала більше, ніж він.
Але він боїться незнайомців.
Ти мала б наглядати за ним.
Ось де ви.
Ти завжди зі мною, Фінхен. Що б я не робила.
Ми з татом постійно думаємо про тебе.
І нарікаємо ми тебе, Рудольфе Франце Карле Йосифе,
майбутнім імператором Австрії
і, віднині, полковником 19-го імператорського піхотного полку.
-Амінь. -Амінь.
Дай його мені.
Усе гаразд.
Це все.
Що з ним?
Він іще ходити не вміє, а вже мусить керувати армією. Хто б не плакав?
Він керуватиме цілою імперією.
Але не сьогодні ж.
Надійшли вітання з усієї Європи. Бачите?
Понад тисячу повідомлень.
А це — листи від ваших рідних.
Побажання від народу.
Не може…
Що таке?
Від кого цей лист?
Від графині Апафі.
Від Леонтіни?
-Що вона написала? -Лише привітання.
Жодної адреси. На марці неможливо щось прочитати.
Вона жива.
-За спадкоємця престолу! -За спадкоємця престолу!
Майбутнє Габсбургів — у добрих руках.
Дякую вам.
Коли матимете хвилинку, нам треба буде обговорити
дещо неприємний стан закордонних справ.
Яких закордонних справ, гере міністре?
Це може зачекати. Не хочу псувати таку радісну подію.
Ви вже це зробили.
Ми отримали звіти про те, що тисячі бійців-добровольців
з решти італійських територій долучилися до руху за незалежність Ломбардії.
Він накриває нас, як лавина.
Невже не можна дати мені один день, щоб порадіти спадкоємцю?
А звідки саме ці бійці?
Усі регіони Італії підтримують Гарібальді.
Модена, Парма, Сицилія.
Ви розмовляли з імператрицею щодо Сицилії?
Боюся, вона буде проти.
У цьому випадку імператриці слід відштовхуватися від політичної ситуації.
Щоби подбати про те, щоб решта італійських держав допомогла зупинити повстанців.
Сицилійське королівство — наш головний союзник.
Їх не можна відпускати.
-Який твій план? -Король Сицилії смертельно хворий.
Його син Франциск — наступник, та він ще немає королеви.
А ти саме маєш запасну?
Щоб не дати Сицилії геть занепасти,
їм потрібна кровна родичка високопоставлених європейських правителів.
Ми можемо їм це дати.
Мімі тільки-но виповнилося 16.
-Її однаково видадуть заміж цієї весни. -Франце, прошу.
Їй потрібен чоловік, від якого їй не схочеться втекти.
Не всім так щастить, як нам.
Шлюби стають основою політичних союзів. А нам цей союз потрібен терміново.
І коли це має статися?
Боюся, часу в нас обмаль.
Габсбургів — геть!
Свободу Італії!
МІЛАН, АВСТРІЙСЬКА ПРОВІНЦІЯ
Свободу Італії! Габсбургів — геть!
Ваша Високосте.
Треба негайно їхати геть. Генерал Джюлай ввів комендантську годину.
Я віцекороль.
Ваша Високосте, треба їхати. Негайно.
Свободу Італії! Габсбургів — геть!
Ситуація стає дедалі напруженішою.
Повстанці Гарібальді приїздять звідусіль.
Нам повідомляють про заколоти. Майже щоночі.
Повідомляють, що П'ємонт накопичує війська вздовж нашого кордону.
Ваша Величносте,
ми мусимо оголосити війну П'ємонту.
Саме цього й хоче Кавур. Ні, я вважаю, що це велика помилка.
Кавур роками підбурював наших люди проти нас.
Інші великі держави підтримують рух за об'єднання Італії.
Королева Вікторія благає нас надати Ломбардії незалежність.
Заради миру.
То попросімо королеву Вікторію
надати незалежність Індії, заради бідних індійців.
Інші великі держави просто хочуть, щоб наша імперія стала меншою.
Ломбардія належить Австрії.
Оголошення війни П'ємонту — неминуче.
Кавур хоче погратися у велике цабе. Покажемо йому, чим це закінчиться.
Саме тому мені й цікаво, чому П'ємонт хоче війни,
якщо Австрія набагато сильніша?
Повстанці борються за те, у що вірять.
І якщо вони об'єднаються з військами П'ємонту,
ми стрілятимемо у своїх же людей.
Висуньте Туріну ультиматум.
Кавур має три дні, щоб скласти зброю й припинив підтримувати ломбардців.
Якщо він це зробить,
ми будемо відкриті до переговорів.
А якщо ні…
ми оголосимо війну.
Дякую.
Сьогодні приїде сестра Єлизавети, щоб підготуватися до весілля.
Я подбаю, щоб вона доїхала до Неаполя якомога швидше.
Сицилійці мусять зупинити потік повстанців.
Принц Франциск Сицилійський?
Чув, що інтелектуально він не дуже вдався,
та й зовнішність його око не милує.
То не одружуйтеся з ним.
Звісно.
Ви бували у Відні?
Ні.
Ви знаєте мою сестру, імператрицю?
Ні.
Я бачила лише свій дім.
Лише Баварію.
У Сицилії гарно?
Так.
Єлизавето!
Ваша Величносте.
Я така рада тебе бачити.
Я виходжу заміж. Уявляєш?
Ваша Величносте.
Це донна Ніна.
Король Сицилії прислав її супроводжувати мене.
-Тепер вона моя придворна дама. -Дуже приємно.
Що ми сьогодні робитимемо? Що далі?
Думаю, треба приміряти твоє весільне вбрання.
Чи не так?
Так.
Вона завжди в така весела?
Так.
У Неаполі повно лимонних дерев і ящірок,
і всі їдять лише макарони.
Ти це знала?
Я сумувала за тобою.
Мені вдягти це, коли я приїду?
Думаєш, Франциску сподобається?
Авжеж.
Я геть його не знаю.
Не знаю, як він виглядає, що любить робити. Нічого.
-Залиште нас на хвилинку. -Так, Ваша Величносте.
-Присядьмо. -Ходімо, дами.
Знаю, тобі важко.
Тобі страшно?
Справа не в цьому.
У мене ще…
Що? Мені можеш сказати.
…не почалися кровотечі.
Мама каже, не можна виходити заміж, якщо їх ще немає.
Тому восени я сказала, що це вже сталося.
Та це не так.
Що мені тепер робити?
Я щось вигадаю.
-Її Величність Імператриця. -Ваша Величносте.
Ваша Величносте, чим можу допомогти?
Моя сестра ще не готова до заміжжя.
Я боялася, що ви це скажете.
У неї ще не почалися менструації.
Це прикро, та це — не перешкода.
Відколи це — не перешкода.
Сицилія отримає наречену з Габсбургів, а ми — їхню допомогу.
З рештою розберемося потім.
Моя сестра нічого не знає про свого нареченого. Навіть який він із себе.
Я знала, як виглядає мій Карл. Від цього мені не стало легше.
Я можу скасувати згоду в будь-яку мить.
Кажіть правду.
Франциск був хворобливою дитиною.
Він уперше заговорив у віці шести років.
Кажуть, він замкнутий і нетерпеливий.
Батько Франциска — жорстокий правитель. Народ ставиться зі зневагою до всіх них.
Цього досить?
Чоловіки воюють.
Ми, жінки, виходимо заміж, щоб захистити свої імперії.
Ось наше місце в історії. Так було завжди.
Навіть якщо дійде до війни, чого я намагаюся уникнути,
Сицилійське королівство — за 1 000 км від П'ємонту.
Народ Сицилії ненавидить королівську сім'ю.
Як гадаєш, що станеться із цією сім'єю й моєю сестрою,
якщо там почнеться революція?
Іноді заряди порятунку інших доводиться йти на жертви.
А ти б це зробив? Пішов би на таку жертву?
Є якісь новини?
Мій брат дав повстанцям і П'ємонту три дні,
щоб скласти зброю, інакше буде війна.
Він не має вибору. П'ємонт і надалі провокуватиме Австрію.
Авжеж, має! Він може сісти за стіл переговорів з Кавуром і Ломбардією.
Він цього не зробить.
Тоді це найбільша помилка за його правління.
-Я не можу цього допустити. -Чому?
Він — мій брат.
Йому байдуже, що ти думаєш.
Він покинув тебе тут напризволяще.
Тебе справді цікавила Ломбардія?
Її народ?
Чи це все було заради нього?
Чому він призначив мене на цю посаду?
Може, хотів побачити твій провал.
-Я маю поговорити з ним. -Цього мало.
Життя тут…
Мені цього мало.
Я вислав телеграму.
Нам треба негайно поговорити з імператором.
Слухаюся.
Сподіваюся, ви поспали, Ваша Величносте.
Я не засну, доки П'ємонт не відповість.
Підполковник Росміні, Ваша Величносте. Каже, це терміново.
-Я подбаю про це. -Ні, впустіть його.
Ваша Величносте, дякую, що знайшли час.
Ми конфіскували цей ящик після останніх заворушень
на кордоні з П'ємонтом.
Мушкети!
П'ємонтці не один місяць постачали їх тисячами
повстанцям у нашій країні.
Ми вже це знали.
Французький орел.
Між Кавуром і Наполеоном, мабуть, існує таємна угода.
Це означає, що якщо ми оголосимо війну П'ємонту…
то воюватимемо з Францією.
-Чому ми цього не знали? -Я здивований не менш як ви.
Але ваше завдання — не бути здивованим! Ваше завдання — бути готовим!
Мені б ніколи не спало на думку,
що Наполеон об'єднається з Кавуром. Я…
не знаю, що це йому дасть.
Він використовує невдоволення ломбардців, щоб знищити нас.
-Навіть армію Наполеона можна перемогти. -Річ не в цьому.
Я хочу вирішувати, з ким буду воювати!
А не дізнаватися про це на полі бою!
Завдяки всім вам це тепер неможливо.
Прошу всіх вийти.
-Моя сестра вже тут? -Так, Ваша Величносте.
-Дякую. -Єлизавето.
Ваша Величносте.
-Доброго ранку. -Дивися, що мені подарувала тітка Софія.
Воно належало Марії-Терезії.
У ньому ти виглядаєш, як справжня королева.
Марія-Терезія була непохитною жінкою.
Вона ніколи не здавалася. Навіть у важкі миті.
Я хочу поговорити з сестрою наодинці.
Ми з твоєю сестрою відверто поговорили про те,
що в Сицилії може бути нелегко.
Але Мімі — хоробра юна жінка, чи не так?
-І вона хоче, щоб сім'я мала чим пишатися. -Я знаю.
Чому ти не хочеш, щоб я їхала?
Думаю, Єлизавета боїться, що її вродлива юна сестра
може зайняти її місце в Європі.
Це маячня, і ти це знаєш.
Я маю повертатися до роботи.
Їж м'ясо, Мімі. Це допоможе з кровотечами.
Навіщо ти їй розповіла?
-Бо я не хочу… -То була наша таємниця.
Бо я не хочу, щоб ти туди їхала.
Чому?
Там небезпечно.
Може початися революція.
А Франциск?
-Ти заздриш, як каже тітка Софія? -Ні, Мімі.
Я лише хочу, щоб ти знала правду.
Ти не маєш права вирішувати, що я можу, а що — ні.
Стояти!
Ваша Високосте.
Я одразу ж піду до нього. Ти даси собі раду?
Я не знала, що він такий величезний.
Не заздри.
Заздрощі — для тих, хто не може досягти бажаного.
Піду прогуляюся.
Його Високість, ерцгерцог Максиміліан, Ваша Величносте.
Ваша Величносте.
Я повідомив, що приїду.
Скасуйте ультиматум.
Треба домовитися з п'ємонтцями.
Проти мене налаштовані не лише п'ємонтці.
-Про що ти? -Наполеон.
Він підтримує повстанців. У нього угода з Кавуром.
Ось чого він увесь цей час хотів.
Змусити нас до війни так, щоб її почав не він.
Тоді доведеться віддати Ломбардію. Лише тоді причин для війни не буде.
А що далі?
Думаєш, на цьому все закінчиться? Невже ти нічого не розумієш?
Наполеон не зупиниться, доки не дійде до Відня.
Я не буду боятися Наполеона, як мале хлопчисько.
Франце, я тебе не впізнаю. Ми частково самі в цьому винні.
Треба було вчасно дослухатися до ломбардців.
То цим ти займався минулі півтора року?
Що коштувало нам стільки грошей? Твоє слухання?
Я дуже пишаюся нашими з Марією досягненнями в Ломбардії.
Цього було мало.
Не звинувачуй мене в цій катастрофі.
Щойно я завоював довіру ломбардців, прийшов Джюлай — і знищив її.
За твоїм клятим наказом!
Ти дав мені нездійсненне завдання.
Ти хотів побачити мій провал.
Навіщо мені це?
Бо ти не можеш мені пробачити.
Це не причина ставити під загрозу власну імперію.
Ваша Величносте.
Маємо відповідь із Туріна.
Читайте.
Кавур відхилив ультиматум.
А з Відня новини вже є?
Від нього?
Ще ні.
Ми оголошуємо війну П'ємонту і, таким чином, Франції також.
Накажіть почати мобілізацію.
Це цілком правильне рішення, Ваша Величносте.
Міністре Ґрюнне, міністре Буоле — це останнє, що ви тут зробили.
До вечора хочу отримати ваші заяви.
Ваша Величносте, ми всі неправильно оцінили ситуацію.
-Але ви не можете… -Наполеон обдурив нас, так.
Але від початку конфлікту в Ломбардо-Венеції
ви не мали жодної розумної ідеї, щоб стабілізувати ситуацію.
Відправити війська й підкріпити їх. Це й усе.
Мені цього мало.
Як мені повідомили, графе Буоле,
ви зробили вигідні інвестиції в заводи з виробництва зброї.
Тож ви прагнули нарощувати зброю. Ви служили собі, а не Габсбургам.
Ви вільні.
Вашої заяви я також чекаю до ранку.
Я теж?
Ви віцекороль Ломбардії.
Народ має бачити, що наша сім'я бере на себе відповідальність.
Потрібен цап-відбувайло.
Ні, мені потрібен мій брат.
Імператор Франц-Йосиф оголосив війну.
Сталося так, як ви передбачали.
Це добре.
Правда, Ваша Величносте?
Мені на мить стало шкода його.
Франца-Йосифа?
Чому?
Для Австрії це — початок кінця. Він ще цього не знає.
Франц?
Франц.
Я не мав вибору.
Знаю.
Уся Європа думатиме, що молодший брат імператора
не впорався з роллю віцекороля.
Це війна.
-Я мушу підтримувати рідних. -У цій війні винен лише він.
Не ти.
Я йому потрібен.
Він так сказав.
Ти потрібен мені.
-Твоя сім'я нехтує тобою. -Іншої сім'ї я не маю.
Я не це хотів сказати.
Габсбурги.
Твоя сім'я буде на хибному боці історії.
Ти будеш повним дурнем, якщо їх підтримаєш.
Пробач. Не треба було навіювати тобі сумнівів.
Ні.
Ти мала рацію.
Я не хочу їхати туди.
Дайте нам хвилинку.
Ти мусиш поїхати.
Але…
ти казала, що не хочеш цього.
Знаю, але мої бажання не мають значення.
Що як та сім'я така жахлива, як ти казала?
Тоді я не хочу туди їхати. Не хочу бути їхньою королевою.
Бути королевою — це не ходити в гарних сукнях і веселитися на балах.
Бути королевою — це давати народу промінь надії, коли його огортає темрява.
Тому ти маєш поїхати.
Щоб народ мав у кого вірити.
Якщо нічого не вийде, я приїду по тебе. Обіцяю.
Напишіть, щойно приїдете.
Ти пишатимешся мною.
Я завжди тобою пишалася.
До побачення, Ваша Величносте.
Я й уявити такого не могла.
Що я відправлю туди свою сестру?
Що ви станете справжнім Габсбургом.
Вйо!
3 ТИЖНІ ПО ТОМУ
ГАРНІЗОННИЙ ШПИТАЛЬ І, ВІДЕНЬ
У Мадженті ми втратили кілька тисяч убитими,
8 000 — пораненими і 4 500 зниклими безвісти.
Генерал Джюлай поки наказав їм відступити.
Наполеон випереджав нас на кожному кроці.
Ваша Величносте, що ви збираєтеся робити?
Як таке могло статися?
Втрачено десятки тисяч. Чим там займається генерал Джюлай?
Що з вами?
Мій брат — в армії.
Він був там, у Мадженті.
Ми не можемо дозволити собі бути слабкими.
Який приклад ми подамо нашим солдатам?
Звичайно, Ваша Імператорська Високосте.
ЛЕОНТІНА ГРАФИНЯ АПАФІ
Ваша Величносте, ви чогось бажаєте?
Я часто задумуюся, як учинила б Леонтіна.
Що вона порадила б мені робити в цій ситуації.
Знаю, між вами з Леонтіною був особливий зв'язок.
Я ніколи не зможу її замінити.
Але якщо я можу зробити хоч щось…
Чи є щось, чого я не знаю про Леонтіну?
Дечого ви таки не знаєте.
Коли Леонтіна пішла звідси…
вона була вагітна.
Решта історій про Леонтіну — лише брудні вигадки.
Ваша Величносте.
Її Величність Імператриця.
Чим можу допомогти? Це через ваш візит у шпиталь?
Леонтіна брехала нам обом, гере фон Бах.
Я знаю не краще за вас, хто вона
і звідки.
Графиня Апафі, чи ким би вона себе не називала, була самозванкою.
І вона не варта того, щоб ви витрачали на це свій цінний час.
Вона була вагітна.
Я зробила все можливе, щоб знайти її.
Та мені здається, що шукати її маю не я.
Господь на нашому боці.
Він приведе нас до перемоги в цій війні.
Пам'ятаєте день, коли я отримав форму?
Я спитав, чому Господь допускає війни й страждання,
якщо Він усемогутній.
Я чудово це пам'ятаю.
Я й досі не знайшов відповіді.
Але я цього й не очікую.
Я вас хрестив.
Я вас коронував.
Я дав вам шлюб.
Я знаю вас, Франце-Йосифе.
Може, з Ласки Божої, ви й імператор,
але ви страждаєте, маєте сумніви й почуття, як будь-хто інший.
У цьому ваша слабина.
Але також і сила.
Ваша правда.
Даруйте, Ваша Еміненціє.
Ваша Величносте, маєте хвилинку?
Що це?
Що?
Ми втрачаємо тисячі солдатів щодня — і ви хочете піти геть?
-Ця війна — не ваша провина. -Моя, не менш як усіх інших.
Я… Протягом минулого року я не завжди міг чітко мислити.
Ви єдиний, кому я можу довіритися.
У чому ви б себе не звинувачували,
я вас прощаю.
Це дуже щедро, Ваша Величносте.
Та я однаково прошу усунути мене з посади.
А якщо я відмовлюся?
Я піду з двору, Ваша Величносте.
Я маю виправити серйозну помилку.
Навіть якщо доведеться звільнитися.
Ваша Величносте, робота з вами — найбільша честь у моєму житті.
Олександре?
Для правильних учинків не буває пізно.
Франце.
Залиште нас, будь ласка.
Я прийняв рішення.
Я їду на фронт.
Що?
Чому?
Бо це правильно.
Думаєш, що це щось змінить?
Ти думаєш, що впораєшся краще, ніж твої генерали?
Ні, не думаю.
Ти мала рацію.
Я ніколи нічим не жертвував.
Я вже 20 років ношу цю форму.
Навіщо?
Прошу, не роби цього.
Ти на власні очі бачила наслідки цієї війни.
Я мушу відповісти за свої вчинки.
Мені потрібна твоя підтримка.
Маю дещо вам сказати.
Я звільнив Джюлая від обов'язків.
Наприкінці тижня я поїду на фронт у Ломбардію
й займуся командуванням військами.
Рішення прийнято.
Чому?
Понад 6 000 загиблих. Стільки ж поранених. Бойовий дух армії — на дні.
-Така вона, війна. -Війна, якої я не хотів.
Бути із солдатами — найменше, що я можу зробити.
Ні, Франце. Вам не місце на полі бою.
Це для солдатів, а ви — імператор.
Наполеон теж там.
Наполеон — генерал.
Він той, хто бере те, що хоче.
Ви не створені для війни. Ви…
Надто слабкий?
Я знав, що вся Європа так уважає, але щоб рідна мати…
То ось що ти думаєш?
Ні.
Схоже, це твоя ідея.
Я його підтримую.
Перепрошую.
Твоя правда, мамо.
Між мною і Наполеоном існує різниця.
Він сам зробив себе імператором.
Я ж вибору не мав.
Франце.
Ти казав, що я тобі потрібен.
Якщо з тобою щось станеться,
я поруч.
Я маю сина.
Йому й року не має. Я можу керувати, доки він не виросте.
У руках нашої матері й моєї дружини імперія — в безпеці.
Навіщо я тобі, Франце?
-Навіщо? -Справа не в тобі.
-Ми боремося за нашу імперію. -Схоже, це не моя імперія.
Вона ні твоя, ні моя.
Я маю вберегти її.
На цю коротку мить у вічності. Це й усе.
Радуйся, Благодатна Маріє, Господь з Тобою.
Благословенна Ти між жінками,
І благословенний плід лона Твого, Ісус.
Свята Маріє, Матір Божа,
Молися за нас, грішників, зараз і в годину нашої смерті.
Дякую, Тео.
Увага!
Скоро побачимося, мамо.
У котрій руці?
У цій.
Фінхен питала, де зірки, коли їх не видно.
Ми побачимося знову.
Увага!
Встаньте.
Іди геть.
Іди геть!
Чому єдине, що в мене залишилося, — це ти?
Що як він не повернеться?
Я пішла на стільки жертв.
Я знаю.
Що як ця імперія не була того варта?
Що як я не зможу зупинити цю темряву?
Нам залишається лише сподіватися.
І жити далі.
Сьогодні.
Переклад субтитрів: Анастасія Хома