EN NETFLIX-SERIE
Hjelp!
Stopp!
Hvorfor stoppet vi? De venter på oss ved hoffet.
Jeg trenger hjelp.
Hva er galt, jente?
Milde himmel, jente.
Er noen ute etter deg?
Beklager.
Hva…
Alt er her.
Grevinne Leontine von Apafi.
Én mindre.
Vi må dra.
For folket.
Deres Majestet?
-Hva gjør du her? -Sier keiserinnen i et tre.
Sigarett?
-Takk, Deres Majestet. -Du sliter ut tålmodigheten min.
Jeg har bedt deg ti ganger om å si Elisabeth.
-Hva er det? -En bulgarsk trepipip.
Hei!
Er det noen der?
Jeg så en rev.
Ved inngangen.
En rev?
Du bør gå og se. Den kan ha rabies.
Jeg går her hver morgen med keiserinnen.
Gå da.
Deres Majestet?
Tiden er inne.
Franz?
Er han her enda?
Hans Majestet har alt dratt.
Og grevinne Esterhazy venter på deg.
I keiserfamiliens og alle beboerne i Habsburgs navn
ønsker jeg dere mot, styrke og selvtillit.
Det er en ære å kjempe for fedrelandet.
Dere har avlagt en ed til meg,
men dere tjener ikke bare meg.
Dere tjener den allmektige Gud.
Tilgi meg.
Egentlig vet jeg ikke hva jeg skal si.
Dere forlater familiene deres, ikke jeg.
Dere skal til en del av imperiet som få kjenner.
Dere beskytter imperiet.
Ikke den allmektige, ikke meg, men dere alle.
Og jeg er evig takknemlig for det.
Mitt håp…
Nei, min overbevisning er
at vi kan bevare fred på våre grenser.
Men noen ganger har fred en høy pris.
Vis den russiske hæren at vi ikke ønsker å kjempe,
men at vi er klare til det når som helst!
Gud bevare dere.
Giv akt!
Første bataljon og høyre!
Andre bataljon, venstre om!
Fremad,
marsj!
Krigshisser!
Dagens besøk er av stor betydning.
Keiserinnen er bekymret for folket sitt. Folket må se det.
Men aldri glem
at for folket er du et guddommelig vesen.
Følg alltid disse tre reglene. Ikke rør noen.
Noensinne.
Ingen øyekontakt.
Og ikke snakk kjenning med noen.
Keiserinnen må alltid forbli urørlig, utilnærmelig.
Alltid.
Vi skal besøke flere verksteder.
Du vil få en gave fra arbeiderne hver gang.
Skal jeg også ta med en gave? Til folket?
Du er gaven.
Folket i Wien er opprørt.
Over mobiliseringen, ja.
Over Russland-konflikten,
som har eskalert i stor grad på grunn av deg.
Den hadde eskalert uten meg også.
Virkelig? Og keiseren ville blitt ydmyket uten din hjelp?
Gå ut. Vis ansiktet ditt.
Gjør noe for ham.
Kan vi droppe det i dag?
Jeg kan knapt puste.
Soldater presser seg gjennom sykdom og sult ved frontene.
Svelg det.
Ikke på kjolen!
Nå er det på kjolen. Tørk det av.
Det er på tide at du tjener formålet ditt, Elisabeth.
Kom igjen, Hedi. Vi kommer for sent på jobb.
Er du klar?
Mitt skip er lastet med…
Jeg er ikke fem lenger.
Mitt skip er lastet med noe
rødt.
Nesen min?
Det er ikke noe rødt her.
Lukk øynene.
Åpne dem.
Hvor fikk du tak i dem?
Det er hemmelig.
Kom igjen.
Deres Majestet.
Beklager, men jeg må snakke med deg. Von Sina avlyste avtalen.
Jeg er ikke overrasket.
Han vil stoppe fremtidige betalinger.
Han sa du brøt avtalen ved å bruke pengene på å sende 200 000 soldater…
Jeg vet det!
La meg være.
Fjern dette.
Fjern det!
Tilgi meg, Theo.
Keiserinnen vil snakke med deg.
Om jeg får, Deres Majestet.
Når alt virker å falle sammen,
faller ting ofte på plass.
-Jeg… -Du var borte da jeg våknet.
-Fortsett. -Du først.
Jeg så etter deg.
Vandrer du rundt om natten, går vi alltid rundt hverandre.
Står til med troppene?
Jeg har en dårlig følelse.
Jeg kjenner spenningen i byen.
Jeg skal ut i dag.
Vise ansiktet mitt, som moren din sier.
Du har et fint ansikt.
Ikke vær redd.
Et jernstøperi. Kanskje de en dag bygger skinnene våre.
Et smil, gudskjelov.
Det blir sikkert en god dag.
God morgen, Keiserlige Høyhet.
Er det din lykkebringer?
Det ser ut som en damering.
En forlovelsesring.
Det var det.
Og hvor er damen den var til?
Knuste hun hjertet ditt?
Hun er død.
Du store. Min dypeste beklagelse.
Kanskje du finner kjærligheten på nytt.
Gå nå.
Vær så snill.
Mitt elskede folk,
en stor forandring kan også bli en ny begynnelse.
Jeg vil motta den keiserlige kronen med verdighet og ydmykhet.
Med verdighet og ydmykhet, med…
…motta den med verdighet og visdom.
Hva er situasjonen ved fronten?
Russlands hær holder posisjonen. Tsaren gir seg ikke.
Når forsterkningene når grensen, kan vi angripe når som helst.
-Så snart Deres Majestet befaler. -Nei.
Ingen angrep.
Vår hær vil stå langs grensen.
Som en vegg.
Troppene vil vise besluttsomhet og skremme tsaren
uten å ødelegge diplomatiske forhold for godt.
En klok avgjørelse.
Jeg vil påpeke at situasjonen i Wien også er anspent
fordi troppene ble omplassert.
Baron von Kempen tar seg av det.
Ha meg unnskyldt.
Om jeg får lov.
Jeg tviler på at politiets press er løsningen.
Hundrevis av arrestasjoner siden bryllupet har ikke døyvet uroen.
Deres Majestet.
Be Kempen trå varsomt.
Du har fått et tilbakeslag. Det gjør vondt.
Tiden for dine ideer kommer. Jeg lover.
Men alt er et spørsmål om rett tid.
Nå skal du forsvare vårt imperium.
Synes du virkelig det var rett tid å sende Elisabeth til byen på nå?
Hun vil roe ned folket.
Stabilitet, sikkerhet og orden er viktig nå.
Når kaos hersker, trenger vi kontroll.
Ikke forandring.
Jeg vil vite om vi er enige, Franz.
Verden forandrer seg, mor.
Spørsmålet er om familien også gjør det.
Erkehertugen er vant til slike besøk.
Han er elsket blant folket. Ikke sant, Deres Høyhet?
Jeg er glad du ble med i dag.
Er du redd?
For folket? Nei.
Men for henne?
Ja.
Når jeg blir nervøs, sier jeg alltid:
"Så fint. Tusen takk."
Og jeg bøyer hodet litt.
Som dette.
Prøv det.
Så fint. Tusen takk.
Når det er noe å spise eller drikke,
svelger jeg det ikke.
Jeg tar det i kinnene og spytter det ut senere.
-Unna vei! -Elisabeth!
Unna vei!
-Elisabeth! -Gå vekk!
Elisabeth!
-Får jeg ikke se imperiet? -Ikke alt på én gang.
Elisabeth!
-Elisabeth. -Alle sammen, gå tilbake.
Gå tilbake!
-Jeg ser ingenting. -Hørte du ikke? Gå tilbake!
Elisabeth!
-Elisabeth! -Elisabeth!
Deres Majestet.
For en ubeskrivelig ære.
Så fint. Tusen takk.
Får jeg presentere våre arbeidere?
Deres Majestet.
God dag.
Vi har smidd jern i over 50 år.
Vi produserer alt fra ovner
til rekkverk og fontener.
Selvfølgelig har vi gått over til å lage kanoner og andre våpen.
Vi har 135 ansatte.
Fabrikken vår møter de mest moderne standarder.
La meg, på vegne av alle på fabrikken,
gi deg denne gaven, Deres Majestet.
Som et tegn på vår hengivenhet til det guddommelige huset Habsburg.
Tusen takk.
Arbeiderne sa også fra seg én dags lønn for å støtte hæren.
-Unnskyld? -Måtte Gud bevare keiseren.
Gud bevare keiseren.
Deres Majestet, vognen venter på å dra.
Tidsplanen tillater ingen forsinkelser.
Hvis jeg kan, vil jeg gå inn og se hvordan folk jobber.
Jeg er redd vi ikke har tid til det, Majestet.
Det tror jeg vi har.
Se hit, Elisabeth!
Her borte!
Se hit, Elisabeth!
BRONSE- OG JERNSTØPERI H. WINKELMANN
Ta den av, kom igjen!
Ta den av!
Hallo.
Den skal hit bort!
Vi trenger to menn til!
Gå og se, gutter.
Dampen er skadelig, Deres Majestet.
-Får jeg be om… -Jeg ser meg bare rundt.
Deres Keiserlige Majestet, er du uvel?
Vi burde dra nå!
Gå vekk, jente!
Nei. Vent.
Tusen takk.
-Du er helt ubrukelig. -Vi drar!
Fjern det der!
Hva heter du?
Jeg?
Jobber du også her?
Ja, Majestet.
Deres Majestet, med all respekt.
-Elisabeth! -Gi meg et øyeblikk. Vær så snill.
Elisabeth!
-Elisabeth! -Hvorfor får vi ikke se henne?
Hørte dere ikke? Dere skal trekke tilbake! Tilbake! Nå!
-Du sa ikke hva du het. -Hedwig, Majestet.
Men de kaller meg Hedi.
Elisabeth!
Tilbake!
-Broren min vil kjøpe nye til meg. -Har du ikke foreldre?
Elisabeth!
Du store all verden!
Hva er det du gjør?
Du vokser inn i dem.
Elisabeth!
Bær ut keiserinnen. Umiddelbart.
Hva venter du på, Kempen?
Hennes Majestet må bæres.
Nei. Jeg kan gå.
En keiserinne får ikke røre dette gulvet.
Jeg går.
Kempen, sett meg ned straks!
Sett meg ned!
Der er hun!
Sett meg ned, er du snill.
-Elisabeth! -Elisabeth!
-Den delikate damen! -Sett meg ned.
Ja, du må ikke bli skitten!
Sett meg ned!
Kan hun ikke gå selv?
Jævla keiserlige avskum!
Kjør!
La barnet være!
Elisabeth!
Hva skjer med dem? Han må slutte!
Vi drar rett til palasset. Ingen flere besøk.
Går det bra?
Sånt skjer når du går for nær bermen!
Jeg advarte deg!
AKTEDE MOR - KJÆRE FAR LEONTINE VON APAFI
Blod.
Grevinne Apafi?
Von Bach, du husker meg kanskje.
Har du et øyeblikk?
Jeg ville…
Vil du spasere med meg?
Fra første dag følte jeg at du var annerledes.
Ikke misforstå meg. Det er det jeg liker.
Jeg er selv fra en liten landsby i nærheten.
I motsetning til din, er ikke min far greve.
Av og til vet jeg ikke hvordan jeg endte her.
Det virker som en drøm.
Hva gjør jeg? Jeg snakker i vei.
Visste du at
vi har flotte verker i galleriet av en maler
som jobbet nær hjembyen din?
Nært Hermannstadt, hva?
Ja.
Det ville glede meg å se på dem med deg.
-En annen gang. Jeg må… -Keiserinnen kommer ikke før i kveld.
Vær så snill.
Jeg har lett etter mot til å prate med deg.
Nå kan jeg ikke vente en dag til.
Greit.
De bevæpnede styrkene i sør, marinen og arvelandene støtter oss.
Vi har allerede kontakter i aviser, posttjenesten og hemmelige tjenester.
Jeg føler et "men".
Du mangler tre ting for å ta makten.
-Én, støtte fra militæret. -Jeg vet det. Neste?
Den katolske kirkens støtte. For å overbevise hæren må vi…
En velsignelse fra oven. Rauscher hører på mor. Neste?
Moren din.
Pokker.
Jeg tar meg av henne sist.
Dere vet, mine herrer, et passende øyeblikk kommer ikke igjen.
Keiseren er ekstremt svekket. Folket er ikke lenger på hans side.
Gi meg noen dager, så er vi klare.
Deres Majestet, gjesten du ba om. Grevinne Gundemann.
Vis henne inn.
Deres Majestet.
Godt å se deg.
Du ser strålende ut, Louise.
Annerledes, på en måte.
Kanskje det er på grunn av min nylige forlovelse.
Mine dypeste gratulasjoner.
Baron von Sina vil gjøre meg til en ærbar kvinne.
-Til det trengs ingen mann. -Du kan gifte deg, men ikke jeg?
Jeg er bare overrasket.
Du er en grevinne. Von Sina er bare en baron.
-Er det ikke et skritt ned? -Jeg så aldri etter en høyere tittel.
Hva ser du etter da?
Simon gir meg trygghet.
Og en øy i forlovelsesgave. Kan det skade?
La oss skåle for det.
For kjærlighet.
Jeg har bare elsket én gang.
Mente ikke å såre deg.
Sa jeg at jeg mente deg?
Det er rart å være tilbake.
Alt virker så mye
mindre enn før.
Jeg trenger din forlovedes støtte, Louise.
Du brøt avtalen.
Simon ville støtte planene dine for infrastruktur.
Ikke en militær satsing.
Omstendighetene tvang meg.
Jeg vil enda endre imperiet. Jeg mener det.
Kan du ikke snakke med ham igjen?
Jeg trodde du inviterte meg så vi kunne være venner.
Men ingenting har endret seg.
Du bruker meg, Majestet.
Nei, det er ikke sant.
Jeg trenger deg.
Du skal trygle.
Hva behager?
Det føles ikke bra, hva?
Jeg trygler deg, Louise.
Hjelp meg.
For vårt folks beste.
Greit, jeg ser hva jeg kan gjøre.
Og du kan tenke over…
…hva du kan gjøre for meg fremover.
Deres Majestet.
Det var en hendelse under keiserinnens besøk i dag.
-En tjener vil bære deg. -Ingen gjør det!
Majestet, ta på deg sko.
Om du hadde latt meg gå, kunne vi unngått dette!
Hvis Deres Majestet hadde hørt på meg, kunne vi unngått dette!
Ta på deg skoene!
Vær så snill.
La meg være alene.
Hans Majestet, keiseren.
Går det bra?
Du satte deg selv og andre i fare med din stahet.
Nei, slett ikke.
Du startet et opprør.
-Elisabeth mente ikke å gjøre det. -Men det skjedde.
Du vet ikke hva som sømmer seg og ikke.
Du gikk for langt. Det er ikke første gang.
-Jeg så hvordan politiet behandler folket! -Politiet beskyttet deg.
Kempen og hans menn er de farlige.
Det er latterlig!
La oss være i fred.
Jeg forstår deg ikke. Hva handlet det om?
Hvorfor dro du ikke da Kempen sa det?
Fordi det føltes riktig å bli.
Elisabeth.
Du må ikke gå så nær folket. Det er farlig.
Hvorfor?
For du er keiserinnen!
Du er over dem.
Det er derfor de hater oss. Vi er ikke menneskelige.
Vi må ikke snakke med dem, se på dem eller røre dem.
Vil du dele ut brød?
Beklager, Elisabeth. Det er litt mer komplisert.
Folk lider. Enkelt.
Du aner ikke hva jeg gjør for å endre på ting!
Og ditt blødende hjerte hjelper meg ikke.
Jeg skal finne en måte å få taklet den jenta bedre på.
Det er litt for sent, tror du ikke?
Om Elisabeth tråkker feil eller mislykkes i å bli gravid igjen,
får det konsekvenser.
-Jeg er helt enig med deg. -For deg også.
Hva mener du, Deres Keiserlige Høyhet?
Det var alt.
Tilgi meg, fader, jeg har syndet.
Hvor lenge er det siden du har skriftet?
Er det ditt første spørsmål?
For Guds skyld.
Siden forloveden din døde, tror jeg.
Måtte hun hvile i fred.
Jeg er glad du har funnet veien tilbake til Gud.
Snakk, min sønn.
Jeg har bannet…
Hva heter det?
Jeg har misbrukt Herrens navn.
Jeg har gjort alt på listen. Jeg ber om tilgivelse.
Be,
og Herren vil fri din sjel fra byrden.
Det er mer, eksellense.
Jeg vet at du ønsker at kirken og staten skal ha tettere bånd
og at Habsburgs katolske naboer skal bli en del av imperiet.
Hvis det var en ny hersker,
om tiden var inne for å endre på det, hvilken stilling ville du innta?
Du kan ikke engang Fadervår, og du vil ha min støtte til å ta makten?
Jeg er en pragmatiker.
Hva er din visjon for vårt imperium? Hva står du for?
Jeg får alltid det jeg vil ha. Det er min styrke.
Hvem er du som tviler på Guds plan?
Vi byttet keiser en gang. Hvorfor ikke igjen?
Folket er på min side.
-Det bekymrer meg ikke. -Hva bekymrer deg?
Om du ikke står for noe, Maximilian,
hva faller du for da?
Elsa.
Jeg må snakke med Egon.
Amalia mistenker meg. Jeg må bort herfra.
Vi må avbryte planen. Forstår du?
Det er for sent.
Hva skal det bety?
Det vil skje.
Når?
For folket!
Elisabeth.
Jeg har hørt at det spøker her. Jeg visste ikke at du var spøkelset.
Hva gjør du her så sent?
Jeg var i byen. På en fest.
Og du?
Jeg fikk ikke sove. Som alltid.
Jeg vet om en tunnel som fører ut herfra.
Jeg pakker lett. Vi er i Praha i morgen.
Du lover alltid så mye.
Hva om jeg plutselig sa ja?
Da sier du ja.
Pokker.
Ja?
-Elisabeth. -Beklager, jeg håper ikke jeg forstyrrer.
Jeg fikk ikke sove.
Får jeg lov?
Selvsagt.
Jeg hørte hva som skjedde på støperiet i dag.
Og at du ga en jente skoene dine.
Ble det problemer?
Om han bare ikke var keiser.
Fortell meg noe om deg.
-Jeg har ikke noe interessant å si. -Jeg tror deg ikke.
Jeg har ingen lykkelig barndom å snakke om, hvis det er det du mener.
Jeg har aldri møtt en sterk person med en enkel fortid.
Hva gjør vi her, Leontine?
Politiet tok ham.
Hva skjedde med ham?
Hvorfor?
Ikke se bort.
Våre liv er intet verdt for dem.
Men det vil endre seg.
Vi skal hevne broren din.
-For folket. -For folket.
Tekst: Susanne Katrine Høyersten