EN NETFLIX-SERIE
Hjälp!
Stanna!
Varför stannar vi? Man väntar oss vid hovet.
-Jag behöver hjälp. -Vad är det, flicka?
Himmel, flicka. Har nån gett sig på dig?
Jag beklagar.
Vad menar…
Allt är här.
Grevinnan Leontine von Apafi.
En färre.
Vi måste iväg.
För folket!
För folket.
Ers Majestät?
-Vad gör ni här? -Sa kejsarinnan i trädet.
Hoppsan.
Cigarett?
-Tack, Ers Majestät. -Nu förlorar jag snart tålamodet.
Jag har tio gånger sagt åt dig att kalla mig Elisabeth.
-Vad var det? -En bulgarisk talltita.
Hallå!
Är det nån där?
Jag såg en räv. Vid infarten.
En räv?
Ni borde gå och titta. Den kan ha rabies.
Jag går på promenad här var morgon med kejsarinnan.
Sätt fart!
Ers Majestät?
Det är dags.
Frans?
Är han kvar?
Hans Majestät har gett sig av.
Och grevinnan Esterhazy väntar er.
I den kejserliga familjens och alla det habsburgska imperiets invånares namn
tillönskar jag er mod, styrka och tillförsikt.
Det är en ära att strida för fäderneslandet.
Ni har svurit en ed till mig
men ni tjänar inte bara mig.
Ni tjänar vår allsmäktige gud.
Ursäkta.
Jag vet egentligen inte vad jag ska säga.
Ni lämnar era familjer, inte jag.
Ni far till en del av riket få känner till.
Det är ni som skyddar vårt rike.
Inte den allsmäktige, inte jag, utan ni.
Och för det är jag er evigt tacksam.
Min förhoppning…
Nej, min övertygelse är att vi kan bevara freden vid våra gränser.
Men ibland har freden ett högt pris.
Visa den ryska armén att vi inte vill gå i strid,
men att vi alltid är beredda till det!
Måtte Gud beskydda er.
Givakt!
Första bataljon höger…
Andra bataljon vänster…om!
Framåt…
Marsch!
Krigshetsare!
Dagens besök är av största vikt.
Kejsarinnan ömmar för sitt folk. Det måste folket få se.
Men glöm inte att för folket är ni en gudomlig varelse.
Följ alltid dessa tre regler: Aldrig vidröra nån.
Nånsin.
Ingen ögonkontakt.
Och tala aldrig familjärt till nån.
Kejsarinnan måste alltid förbli oberörbar. Oåtkomlig.
Alltid.
Vi kommer att besöka flera verkstäder, och vid samtliga har man gåvor till er.
Kommer jag med gåvor? Till folket?
Det är ni som är gåvan.
Det råder oro i Wien.
På grund av mobiliseringen, ja.
På grund av konflikten med Ryssland, som eskalerat mycket på grund av er.
Den hade eskalerat utan mig också.
Jaså? Och hade kejsaren också förödmjukats utan er hjälp?
Ge er ut, visa ert ansikte. Gör nåt för honom.
Kan jag slippa?
Jag kan knappt andas.
Soldater marscherar mot fronten genom sjukdom och hunger.
Svälj det.
Inte på klänningen!
Och det kom på klänningen. Torka bort.
Det är på tiden att ni tjänar ert syfte, Elisabeth.
Skynda på, Hedi. Vi blir sena till arbetet.
Är du klar?
-Jag ser med mitt lilla öga… -Jag är inte fem längre.
Jag ser nåt som du inte ser, och det är…rött.
Min näsa?
-Det finns inget rött här. -Blunda.
Titta.
Var fick du tag i dem?
Hemlighet.
Kom nu.
Ers Majestät? Ursäkta, men jag måste tala med er.
-Von Sina har ställt in mötet. -Det förvånar mig inte.
Han ställer in alla utbetalningar.
Han hävdar att ni brutit ert löfte genom att sända 200 000 soldater…
Jag vet!
Lämna mig.
Städa bort.
Städa bort det!
Ursäkta mig, Theo.
Kejsarinnan vill tala med er.
Om ni tillåter, Ers Majestät.
När det verkar som om allt faller samman
kan somligt komma på plats.
-Jag ville… -Du hade gått när jag vaknade.
-Ursäkta… -Du först.
Jag sökte dig.
Vandrar du runt om nätterna lär vi alltid gå om varann.
Hur gick det i dag?
Det känns inte bra.
Jag känner spänningarna i stan.
Jag ska ut i dag.
Visa ansiktet, som din mor säger.
Du har ett fint ansikte.
Oroa dig inte.
Och ett gjuteri, vet du? De kanske kan gjuta järnvägsräls.
Ett leende, tack och lov.
Det blir säkert en bra dag.
God morgon, Ers Kejserliga Höghet.
Är det er amulett?
Ringen som tycks gjord åt en dam?
En förlovningsring.
Det var det.
Och damen den var till?
Krossade hon ert hjärta?
Hon är död.
Gode gud, jag ber verkligen om ursäkt.
Ni kanske finner kärleken en andra gång.
Gå nu.
Tack.
Älskade folk!
En stor förändring kan bli en ny början!
Kejsarkronan tas med allvar och ödmjukhet emot.
Med allvar och ödmjukhet, med…
…tas med ödmjukhet och vishet emot.
Situationen vid fronten?
Den ryska armén håller ställningarna. Tsaren står fast.
När förstärkningarna når fram är vi redo att anfalla.
-Så snart Ers Majestät så befaller. -Nej. Inget anfall.
Vår armé ska stå vid gränsen.
Som en mur.
Våra trupper ska visa beslutsamhet och hota tsaren
utan att ödelägga våra diplomatiska relationer.
Ett klokt beslut.
Jag…måste påpeka att läget är spänt även i Wien på grund av truppinsatserna.
Friherre von Kempen hanterar det.
Om ni ursäktar mig.
Med förlov…
Jag betvivlar att polisiär press är lösningen.
Hundratals gripanden har inte fått slut på oroligheterna.
Ers Majestät.
Kempen ska ta det lugnt.
Det blev ett bakslag, det svider.
Tiden för dina idéer kommer. Jag lovar.
Men allt handlar om det rätta ögonblicket. Nu måste du skydda riket.
Är det verkligen i nuläget klokt att sända in Elisabeth i stan?
Hon kommer att lugna folket.
Stabilitet, säkerhet och ordning är viktigt nu.
När kaos härskar behöver vi kontroll - inte förändring.
Jag vill veta om vi är eniga, Frans.
Världen förändras, mor.
Frågan är om vår familj också gör det.
Ärkehertigen har gjort såna här besök förr.
Han är älskad av folket. Inte sant, Ers Höghet?
Jag är glad att ni kom med.
Är ni rädd?
För folket? Nej.
Men för henne?
Ja.
När jag blir nervös säger jag alltid: "Så fint. Tack så mycket."
Och så bugar jag lite. Så här.
Försök.
"Så fint. Tack så mycket."
När det bjuds nåt att äta eller dricka så sväljer jag det inte.
Jag håller det i kinden och spottar sen ut det.
-Ur vägen! -Elisabeth!
Ur vägen!
-Elisabeth! -Bort!
Elisabeth!
-Får jag inte se mitt rike? -Inte allt på en gång.
Elisabeth!
-Det är Elisabeth. -Alla backar!
Backa!
-Jag ser inget! -Hör ni inte? Backa!
Ers Majestät.
Det är en obeskrivlig ära.
Så fint. Tack så mycket.
Får jag presentera våra arbetare?
Ers Majestät.
God dag.
Vi har smitt järn i drygt 50 år.
Vi producerar allt från ugnar till balustrader och fontäner.
Naturligtvis har vi nu ställt om till att tillverka kanoner och andra vapen.
Vi har 135 anställda, och vi håller den allra senaste standarden.
Tillåt mig att i alla de anställdas namn överräcka en present Majestätet.
Som ett tecken på vår hängivenhet till det gudomliga huset Habsburg.
Tack så mycket.
Arbetarna har också avstått en dagspenning till stöd för armén.
-Ursäkta? -Gud bevare kejsaren!
Gud bevare kejsaren.
Ers Majestät, er vagn står redo för avfärd.
Vårt schema tillåter inga förseningar.
Om ni tillåter skulle jag gärna vilja se hur man arbetar.
Jag fruktar att det inte hinns med, Majestätet.
Det tror jag nog.
Se hitåt, Elisabeth!
Här borta!
Se hitåt, Elisabeth!
Sänk!
Lyft av!
God dag.
Den ska hitåt!
Vi behöver två man till!
Ta en titt, gossar.
-Dunsterna är skadliga, Ers Majestät. -Jag ser mig bara om.
Mår ni dåligt, Ers Kejserliga Höghet?
Vi måste komma iväg!
Bort, flicka!
Nej. Vänta.
Jag tackar dig.
-Du duger ju inget till. -Kom, vi går!
Släng det där!
Vad heter du?
Jag?
-Arbetar du också här? -Ja, Majestät.
Ers Majestät, med all respekt.
-Elisabeth! Elisabeth! Elisabeth! -Ge mig ett ögonblick, tack.
Elisabeth! Elisabeth!
Hör ni inte? Ni ska backa! Backa!
-Du har inte sagt vad du heter. -Hedwig, Majestät. Men alla säger Hedi.
-Min bror vill köpa mig nya. -Har du inga föräldrar?
Men gode gud! Vad gör ni?!
Du växer i dem.
Bär ut kejsarinnan nu. Genast.
Vad väntar ni på, Kempen? Hennes Majestät måste bäras.
Nej. Jag kan gå.
En kejsarinna får inte vidröra detta golv.
Jag går.
Sätt ner mig, Kempen! Sätt genast ner mig!
Där är hon!
Sätt ner mig, tack.
Elisabeth! Elisabeth!
-Den fina damen! -Sätt mer mig, tack.
Ja, smutsa inte ner sig!
Sätt ner mig!
Kan hon inte gå själv, eller?
Kejsarpack!
Kör!
Låt barnet vara!
Vad gör man med dem? Kempen måste sluta!
Vi återvänder till palatset. Inga fler besök.
Gick det bra?
Så går det när man kommer för nära patrasket! Jag varnade er!
KÄRA MOR OCH FAR LEONTINE VON APAFI
Blod.
Grevinnan Apafi?
Von Bach, ni kanske minns mig. Har ni ett ögonblick?
Jag tänkte…
Kan ni gå lite med mig?
Jag kände genast att ni var annorlunda.
Missförstå mig inte, jag tycker om det.
Jag är själv från en liten by, men till skillnad från er är min far inte greve.
Ibland undrar jag hur jag hamnade här.
Det känns ibland som en dröm.
Vad håller jag på med? Jag bara går på.
Visste ni att…
…vi har vackra konstverk av en målare som verkade nära er hemstad?
Nära Hermannstadt, väl?
Ja.
Det vore mig en stor glädje att se dem med er.
-Kanske en annan gång… -Kejsarinnan väntas först i eftermiddag.
Snälla.
Jag har länge fattat mod att tala med er.
Nu kan jag inte vänta en dag till.
Nåväl.
Vi stöttas av styrkorna i söder, flottan och arvsländerna.
Vi har också kontakter på tidningar, inom postverket och säkerhetstjänsten.
Jag anar ett "men".
Det är tre ting ni saknar, Ers Höghet.
-Ett: Militärens stöd. -Jag vet. Nästa?
Den katolska kyrkans stöd. För att övertyga armén behöver vi…
En välsignelse från ovan, och Rauscher följer mor. Tre?
Er mor.
Förbannat.
Mor tar jag hand om sist.
Ni ska veta, herrarna, att en sån här möjlighet ser vi inte igen.
Kejsaren är extremt försvagad, folket… står inte längre på hans sida.
Ge mig några dagar, så är vi redo.
Ers Majestät: Besökaren ni sökte, grevinnan Gundemann.
Visa in henne.
Ers Majestät.
Trevligt att ses.
Ni är bländande, Louise.
Förändrad.
Kanske tack vare förlovningen.
Mina hjärtliga gratulationer.
Friherre von Sina tänker göra en ärbar kvinna av mig.
-Det behöver ni ingen man till. -Ni kan gifta er, men inte jag?
Nej, jag förvånas bara. Ni är grevinna, von Sina bara friherre.
-Är det inte ett steg ner för er? -Jag har aldrig sökt en högre titel.
-Vad söker ni då? -Simon ger mig trygghet.
Och som förlovningspresent fick jag en ö. Det kan ju inte skada.
Det skålar vi för.
För kärleken.
Jag har bara älskat en gång.
Jag ville inte såra er.
Vem sa att jag menade er?
Märkligt att vara här igen.
Alla verkar så väldigt mycket…
…mindre än förr.
-Jag behöver din fästmans stöd, Louise. -Ni bröt ert löfte.
Simon ville stödja era infrastrukturplaner.
Inte en militär insats.
Omständigheterna tvingade mig. Jag vill verkligen förändra mitt rike.
Kan ni tala med honom igen?
Jag trodde att ni bjöd in mig för vänskaps skull.
Men allt är som förr.
Majestätet utnyttjar mig.
Nej, så är det inte.
Jag behöver dig.
Böna och be.
Ursäkta?
Känns det inte bra?
Jag ber dig, Louise.
Hjälp mig.
För folkets bästa.
Jag ska se vad jag kan göra.
Och ni kan fundera på…
…vad ni i framtiden kan göra för mig.
Ers Majestät.
Det inträffade en incident under kejsarinnans besök i stan.
-En tjänare bär er. -Aldrig mer!
Sätt åtminstone på er skor.
Fick jag gå som folk hade det här inte hänt.
Hade Ers Majestät följt mina instruktioner hade det kunnat undvikas. Ta på er skorna!
Jag ber.
Låt mig vara!
Hans Majestät kejsaren.
Hur är det?
Ni har med er envishet försatt er och andra i fara.
-Så var det inte! -Ni orsakade ett upplopp.
-Det var säkert inte Elisabeths avsikt. -Men det blev så.
Ni anar inte vad som lämpar sig och inte. Ni gick för långt. Inte för första gången.
-Jag såg hur polisen behandlade folk! -Polisen skyddade er.
-Det är Kempen och hans folk som är faran. -Dumheter!
Lämna oss, tack.
Jag förstår dig inte, vad var det där?
Varför for du inte när Kempen gav ordern?
Det kändes rätt att stanna.
Elisabeth.
Kom inte folk så nära, det är farligt.
-Varför? -För att du är kejsarinna!
Du står över dem.
Det är därför de hatar oss. Vi beter oss inte som folk.
Vi ska inte tala med dem, se på dem, röra dem!
Vill du dela ut bröd? Beklagar, men det är lite mer komplicerat än så.
-Folk lider, hur komplicerat är det?! -Jag försöker ju förändra allt!
Och din medömkan är ingen hjälp alls!
Jag ska komma på ett sätt att få bättre pli på henne.
Är det inte lite sent för det?
Begår hon ett felsteg till och lyckas hon inte bli gravid igen blir det följder.
-Jag håller helt med. -Även för er.
Vad menar ni, Ers Kejserliga Höghet?
Det var allt.
Förlåt mig, Fader, jag har syndat.
När biktade ni er senast, Ers Kejserliga Höghet?
Är det er första fråga? För guds skull.
När er förlovade dog, tror jag. Gud bevare henne.
Det gläder mig att ni hittat tillbaka till Gud.
Tala, min son.
Jag har svurit…
Hur säger man? "Missbrukat herren Guds namn".
Jag har…gjort allt på listan, jag ber om ursäkt.
Bed, och Herren gör er börda lättare.
Det var en sak till, Ers Excellens.
Jag vet att ni önskar starkare band mellan kyrka och stat,
och att Habsburgs katolska grannar tas upp i riket.
Vid ett maktskifte…
…om det som -48 gavs möjlighet till förändringar, hur ställer ni er till det?
Ni kan inte ens Fader Vår, men söker mitt stöd för att ta makten?
Jag är pragmatiker.
Hur ser er vision för ert rike ut? Vad står ni för?
Jag får alltid som jag vill. Det är min styrka.
Vem är ni att ifrågasätta Guds vilja?
Vi har bytt kejsare förut, varför inte igen?
Folket står på min sida.
Det bekymrar mig inte.
Utan?
Om ni inte står för nåt, Maximilian, vad kan ni då falla för?
Elsa!
Jag måste tala med Egon. Amalia är mig på spåren, jag måste bort.
-Vi måste avblåsa planen, förstår du mig? -Det är för sent.
-Vad menar du? -Det blir av.
När?
För folket!
Elisabeth.
Man sa att palatset var hemsökt. Jag visste inte att det var ni.
Vad gör ni här, så sent?
Jag var i stan. En fest.
Och ni?
Jag kan inte sova. Som vanligt.
Det finns en tunnel ut härifrån. Jag packar en väska och i morgon är vi i Prag.
Ni lovar alltid så mycket.
Tänk om jag plötsligt sa ja?
Då säger ni ja.
Skit.
Ja?
-Elisabeth. -Ursäkta, jag hoppas att jag inte stör.
Jag kunde inte sova.
-Får jag? -Självklart.
Jag hörde vad som hände vid gjuteriet.
Och att du gav en flicka dina skor.
Skapade det konflikt?
Om han bara inte var kejsare.
Berätta nåt om dig.
-Det finns inget intressant att berätta. -Det tror jag inte på.
Jag kan inte berätta om en solig barndom, om det är det du menar.
Starka personer har inte ett enkelt förflutet.
Vad gör vi här, Leontine?
Polisen tog honom.
Vad hände?
Varför?
Se inte bort.
Våra liv är inget värda för dem.
Men det ska det bli ändring på. Vi ska hämnas din bror.
För folket.
Undertexter: Henrik Brandendorff