‎UN SERIAL NETFLIX
‎Dragă tată,
‎când m-am măritat, mi-ai spus
‎că nu voi putea fi eu însămi ‎la curtea vieneză.
‎Te-ai înșelat.
‎Sunt complet și pe deplin eu însămi.
‎Am cunoscut oameni minunați.
‎Viața de aici e îmbătătoare ‎și mă las dusă de curent.
‎Nu au nevoie de mine pentru altceva.
‎Fiica mea,
‎ieri, am găsit o poezie de-ale tale.
‎„Rândunea, dă-mi aripile tale
‎Și du-mă într-un loc îndepărtat
‎Și de-aș zbura cu tine, sus
‎Pe-al bolții albastru paradis
‎Cu adâncă fervoare lăuda-voi
‎Zeul ce libertatea a trimis.”
‎Ai vrut să-i dai un sens vieții tale.
‎L-ai găsit?
‎Elisabeta?
‎Elisabeta!
‎- Mai respiră? ‎- Elisabeta?
‎- Mă scuzați! ‎- Bună dimineața, Maiestate!
‎Bună dimineața!
‎Ai dormit?
‎Un pic.
‎Nu.
‎De la tatăl tău.
‎Nu vrei s-o citești?
‎Mai târziu.
‎Te-ai amuzat aseară?
‎Am băut cu doamnele.
‎- Preferam să fi știut. ‎- Ai fi venit și tu?
‎Știu că ești nefericită ‎de la turnătorie încoace.
‎Am o surpriză pentru tine.
‎Situația s-a schimbat.
‎Ni se spune că desfășurarea ‎trupelor habsburgice are efect.
‎Țarul e intimidat.
‎Dacă rușii se retrag de la graniță, ‎ne pierdem șansa.
‎Țarul încă n-a clintit, Buol.
‎Sunt doar zvonuri.
‎- Ce ați reușit cu Rauscher? ‎- E ca și convins.
‎Mai e doar mama dv.
‎Nu mă priviți așa disperat! ‎E mama mea, nu a dv.
‎Toți ne riscăm viețile. Și dv.
‎Nu am nimic de pierdut.
‎Dați-ne semnul și ai noștri ‎ajung la palat în jumătate de oră!
‎Pentru ca fratele meu să fie…
‎arestat?
‎Da. Așa se procedează, de obicei.
‎E vreo problemă?
‎Nu. Vă voi informa.
‎E sălbatic și neliniștit.
‎Mi-a amintit de tine.
‎Un cal intră într-un han.
‎Hangiul întreabă: ‎„Ce-i cu fața asta lungă?”
‎Crezi că o glumă așa proastă cu cai ‎repară totul?
‎Așa speram.
‎Vreau să te văd diseară.
‎Doar noi doi.
‎E în regulă?
‎Ce atent e Maiestatea Sa!
‎De când vă doriți ‎o nouă ocupație! Și, iată,
‎v-a găsit una.
‎Da, ce frumos!
‎Încă ceva ce să vă distragă atenția.
‎Mă scuzați, vă rog…
‎Trebuie să vorbim ‎despre contesa Apafi, Maiestate.
‎Am motive să bănuiesc ‎că n-ar trebui să ne încredem în ea.
‎Purtarea și priceperile ei
‎nu sunt deloc demne ‎de Maiestatea Voastră și de această Curte.
‎Eu o văd mai mult decât demnă.
‎Nu, Maiestate. Am adunat diverse dovezi…
‎Nu doresc să aud calomniile dv., contesă.
‎Nu tolerez așa ceva.
‎Mulțumesc.
‎Vino după amurg! ‎Poarta de est nu este păzită.
‎E îngropat un cuțit acolo.
‎Te-ai putea ocupa chiar tu.
‎Nu sunt o criminală.
‎Zău?
‎Dar ce ești?
‎Am avut îndoieli, dar s-a terminat.
‎Sunt ca toți ceilalți. ‎Nu vor să schimbe nimic.
‎Trebuie să dispară.
‎Deci și împărăteasa poate muri?
‎Da, desigur.
‎Bun. Atunci, mă ocup eu și de ea.
‎- Pentru popor. ‎- Pentru popor!
‎Ați văzut? Sunt tot mai mulți.
‎Ce doriți, von Bach?
‎- Ce veți face, Maiestate? ‎- E treaba gărzilor palatului.
‎Da, desigur.
‎Voiam să vă întreb dacă legătura dv. ‎cu viitoarea baroneasă von Sina
‎ne dă speranțe la un nou împrumut.
‎Da, dar vrea ceva la schimb.
‎- Pot întreba ce? ‎- Mă lăsați în pace, vă rog?
‎Vă rog să vă gândiți ‎la importanța căii ferate…
‎Știu.
‎Mulțumesc.
‎Ai văzut ce e afară? ‎Nu se poate întâmpla așa ceva!
‎- Nu s-a întâmplat nimic. ‎- Cum să nu! Se întâmplă demult.
‎- Știi de ce? ‎- Presupun că-mi vei spune.
‎Nu te concentrezi, Francisc. ‎Ea îți distrage atenția.
‎- Certurile, nebunia de la turnătorie… ‎- Ce e afară nu-i din pricina ei!
‎Toată Curtea vorbește ‎despre cum petrece ea toată noaptea!
‎Te-ai însurat cu o copilă sfidătoare. ‎Îți știrbește autoritatea.
‎Poporul are nevoie de un model.
‎Trebuie să se schimbe ceva, Francisc. ‎Știi asta. Dacă nu te ocupi tu, o fac eu.
‎Maiestate, nu vă pot lăsa să treceți. ‎Din ordinul arhiducesei.
‎Stop!
‎- La o parte, vă rog! ‎- Nu puteți trece.
‎Sunt împărăteasa!
‎Îmi pare rău, Maiestate.
‎Maiestate, vă rog!
‎Arhiducesa vrea să vă vorbească.
‎Vă așteaptă în biserică.
‎Ungaria, Transilvania…
‎Apafi.
‎Rude cu familia Bethlen din…
‎Viena.
‎Rudele familiei Apafi ‎locuiesc în oraș. Acesta e vărul.
‎Cereți toată corespondența ‎cu contesa Leontina von Apafi!
‎Și o fotografie. Cât mai repede!
‎Prea bine.
‎Contesă.
‎Ați cerut să-mi vorbiți?
‎Ia loc!
‎Care crezi că e principala calitate ‎a unui conducător?
‎Compasiunea.
‎Știu că vedeți lucrurile altfel.
‎Îți voi spune o poveste, Elisabeta.
‎A început când fiica mea, ‎Anna, avea trei ani.
‎Tremura și se zguduia.
‎Apoi, trupșorul ei ‎parcă devenea de piatră.
‎Nimeni nu știa ce este.
‎Arhiepiscopul a spus ‎că era posedată de un demon, dar…
‎La început, se întâmpla o dată ‎la câteva săptămâni, apoi tot mai adesea.
‎Doctorii au spus că era ‎o boală nervoasă rară.
‎I-au luat sânge. Știi ce înseamnă asta?
‎I-au tras sânge din brațul ei mic.
‎I-au ras părul ‎și i-au pus lipitori pe cap,
‎ca să sugă boala din ea.
‎Iar a Anna a țipat.
‎Și a tot țipat.
‎„Trebuie s-o facem”, au spus ei. ‎„Încă câteva ore!”
‎Dar eu nu mai înduram niciun minut.
‎I-am gonit.
‎Și am ținut-o în brațe.
‎Nu știu de câte ori a răsărit soarele.
‎Nu știu unde se termina trupul ei ‎și unde începea al meu.
‎După patru zile, era moartă.
‎Îmi pare tare rău!
‎Adesea, nu ajută să ții ‎pe cineva de mână, Elisabeta. Înțelegi?
‎Să ai indulgență, să simți compasiune.
‎Uneori, trebuie tăiată boala din rădăcini, ‎chiar dacă doare.
‎Trebuie să mă asigur ‎că această familie supraviețuiește.
‎Și ce trebuie să tăiați?
‎Voiam pentru Francisc ‎o femeie care să-l susțină.
‎Voiați o marionetă.
‎Vreau o împărăteasă ‎ce ne poartă coroana cu mândrie.
‎Care pune bunăstarea familiei ‎mai presus de orice.
‎Regatele se prăbușesc în jurul nostru.
‎Ne trebuie o împărăteasă ‎care ne va salva de la ruină,
‎una mai memorabilă ‎decât vremurile în care trăim.
‎Aceea nu ești tu, Elisabeta.
‎Ai două alegeri.
‎Te întorci în Bavaria. ‎Vom spune că ești grav bolnavă.
‎Anulăm căsătoria, ‎iar Francisc se însoară iar.
‎Nu.
‎- Și ai fi liberă. ‎- Nu.
‎Nu?
‎Sau poți rămâne aici.
‎Dar vor fi alte reguli.
‎Fără călărie,
‎fără petreceri de noapte,
‎fără doamne de companie.
‎Vei primi o cameră în aripa de vest. ‎Te va acompania doar contesa Esterhazy.
‎Iar împăratul te va putea vizita ‎doar în anumite zile.
‎Francisc nu va permite asta.
‎Deja știe planul.
‎Gândește-te bine, dragă!
‎- Alteța Voastră Imperială. ‎- Alteța Voastră Imperială.
‎Se va decide până diseară.
‎Vă pot admira claritatea ‎cu care ați confruntat-o pe împărăteasă?
‎Într-un fel sau altul, ‎nu va mai tulbura apele aici.
‎Ați dat greș, contesă.
‎- Eu… ‎- Oamenii de la poartă…
‎I-ați văzut?
‎Și stăm cu ochii pe rușii de la graniță.
‎Cât timp mai am eu
‎să am grijă de o fată ‎care urlă noaptea la lună?
‎Care se poartă ca o smintită?
‎Dar, Alteță Imperială…
‎V-ați pierdut ascuțimea.
‎Vă trebuie o nouă sarcină.
‎Ceva mai ușor de făcut.
‎Dacă împărăteasa decide să rămână aici, ‎îi veți ține companie.
‎Va fi singura dv. sarcină. Doar dv. două.
‎Și, alături de mine…
‎Margarete vă va lua locul.
‎Dacă împărăteasa decide ‎să se reîntoarcă în Bavaria,
‎o veți însoți.
‎O vacanță.
‎Nu mă izgoniți!
‎Nu în Bavaria!
‎Voi îndrepta totul.
‎Vă rog.
‎Vă implor.
‎Vă implor!
‎Nu vă faceți de râs!
‎Plecați!
‎Amândouă.
‎Vă recunosc meritele, ‎maman.
‎Ați știut mereu să încurajați subalternii.
‎Mă întreb ce vor să obțină acei oameni.
‎Nu va ieși nimic bun.
‎Vor să fie văzuți.
‎Mă doare capul. Adu-mi niște apă, da?
‎De-a ce te joci?
‎Poftim? Ce joc?
‎Nu-mi irosi timpul!
‎Toți avem jocurile noastre. Deci…
‎De-a ce te joci tu?
‎Francisc nu a devenit ‎împăratul la care sperai.
‎Îi simt durerea.
‎Poftim?
‎Cum să vă explic?
‎Când vezi pe cineva care suferă ‎și suferi și tu, la rându-ți.
‎- Lăsați-o baltă! ‎- Treci azi la subiect?
‎În următorii ani, ‎trebuie ne păstrăm imperiul.
‎De nu, se va prăbuși. ‎O știți la fel de bine ca mine.
‎Napoleon și Victoria a Angliei râd de noi, ‎iar prusacii abia așteaptă.
‎- Știți că oamenii mă plac. ‎- Popularitatea e supraestimată.
‎Nu și când doar pe tine te plac.
‎Am legături excelente în toată Europa.
‎- Și sprijinul… ‎- Sprijin să faci ce, Maximilian?
‎Asta e înaltă trădare. ‎Se pedepsește cu moartea.
‎- Trebuie să încerc. ‎- Doar Domnul alege împăratul.
‎Dv. l-ați ales pe ultimul.
‎Mi-ați arătat ce înseamnă ‎să aperi această familie.
‎Cu orice preț.
‎Maiestate.
‎Maiestatea Sa nu e aici.
‎Unde e, Theo? Trebuie să-i vorbesc.
‎Îmi pare rău, Maiestate.
‎Dar e foarte important. Am nevoie de el.
‎Maiestate, îmi pare rău. ‎Nu este posibil acum.
‎Nu vă simțiți bine?
‎- Nu e un moment bun. ‎- Ce s-a întâmplat?
‎Aveți încredere în mine!
‎Vă rog.
‎Vrea să scape de mine.
‎Cine?
‎Mama dv.
‎Nu.
‎Nu voi permite una ca asta.
‎Nu îl găsesc pe Francisc. Știți unde e?
‎Ce voiați să-mi spuneți?
‎În curând, aici se vor schimba multe. ‎Foarte curând.
‎Orice s-ar întâmpla,
‎vă vreau…
‎Vă vreau alături de mine.
‎Ce se va întâmpla?
‎Încă nu pot vorbi despre asta.
‎Știu ce mult te iubește.
‎Dar, când ai mai mare nevoie de el, ‎atunci nu este acolo.
‎Are nevoie de tine ca să se simtă viu.
‎Dar o parte din tine ‎trebuie să moară. E drept?
‎Elisabeta…
‎Noi doi…
‎Așa ne e sortit.
‎Afară!
‎Du-te!
‎Maiestate, m-ați chemat?
‎Unde e Leontina?
‎Contesa Apafi.
‎Maiestate, fratele dv. ‎vrea să vă vorbească.
‎Maiestate.
‎Mă întrebam pe unde umbli.
‎Nu-ți va plăcea ce am de zis.
‎Unele grupuri și-au pierdut ‎încrederea în tine ca împărat.
‎Poporul vrea o schimbare.
‎Încotro bați?
‎Te-ai uitat pe fereastră?
‎Ai pierdut controlul.
‎Vrei să domnești?
‎Tu?
‎Vorbești serios?
‎Putem transfera puterea pașnic, Francisc. ‎Nu trebuie să fie scandal.
‎E alegerea ta.
‎Nu știi cum e să fii responsabil ‎pentru tot. Când fiecare decizie e a ta.
‎E doar sarcina ta. Pe vecie. ‎Nu poți pleca, pur și simplu.
‎- Știu asta. ‎- Nu știi nimic!
‎Trăiești într-o lume ‎a fanteziei, Maximilian.
‎Așa a fost mereu.
‎Mi-ai spus că ne privesc mereu ‎spiridușii palatului.
‎Ei nu există.
‎La fel ca imperiul tău imaginar.
‎- De ce nu te bucuri de viață? ‎- Dar tu?
‎Pentru că asta e datoria mea!
‎Nu mai ai sprijin, Francisc.
‎Am Biserica de partea mea. Și armata.
‎Ele nu contează.
‎Și soția ta?
‎Ea contează?
‎Mi-a arătat că mă susține.
‎N-a spus niciodată asta.
‎Ai dreptate.
‎Abia dacă am vorbit.
‎Ai văzut în Ischl că ne potrivim.
‎De asta mi-ai luat-o.
‎Ieși afară… sau te spânzur pe loc!
‎Asta nu va schimba nimic.
‎Vremea ta a trecut.
‎Elisabeta?
‎E mai bine?
‎Ai luat micul dejun?
‎Am dat afară orice firimitură ‎de câteva zile.
‎Nu ai mai avut ultima sângerare.
‎Mai e vreun semn? Adică…
‎cum poți fi sigură?
‎Scoate-ți bluza!
‎Te rog.
‎Te voi atinge. Se poate?
‎E tare.
‎Vei avea un copil. Sunt sigură.
‎Ești mulțumită?
‎- Asta e tot? ‎- Am și asta.
‎O petrecere de familie, dar au zis ‎că nu a fost acolo contesa Apafi.
‎Atunci, pentru ce vă plătesc?
‎O doică.
‎Contesă Salm-Reifferscheidt! ‎Cu ce vă pot ajuta?
‎Unde e contesa Esterhazy? ‎Trebuie să vorbesc urgent cu ea.
‎N-ați auzit?
‎Contesa a primit o nouă sarcină la Curte.
‎Dar eu sunt numai urechi!
‎Nu. Voi vorbi personal cu arhiducesa.
‎Mulțumesc.
‎Ce aveți acolo? Cine este?
‎E vorba de contesa Apafi? Ați găsit ceva?
‎Nicio vorbuliță, nimănui!
‎Francisc?
‎Asigurați-vă că fratele meu ‎nu pleacă din castel!
‎Și găsiți-l pe Kempen! Trebuie să vorbim.
‎- Vreau să-ți spun ceva. ‎- Nu-ți dau tot ce-ți dorești?
‎- Nu știu ce vrei să spui. ‎- Răspunde-mi!
‎Mă sperii.
‎Știi că lucrurile alea nu contează ‎pentru mine. Darurile.
‎Zise o persoană răsfățată!
‎Toți credeți că nu observ ‎ce plănuiți pe la spatele meu?
‎- Despre ce vorbești? ‎- Nu-mi vei mai vedea fratele!
‎Deci recunoști!
‎Nu. Între el și mine nu există nimic.
‎Ce înseamnă asta?
‎Te iubesc doar pe tine.
‎Nu mă privi așa! ‎Știi că mă lași fără apărare.
‎De ce nu poate fi de ajuns?
‎Mama ta vrea să plec.
‎Ce ți-a spus?
‎Că îți sucesc mințile. ‎Că trebuie să se schimbe ceva.
‎Aici are dreptate.
‎Cum adică?
‎- Știai de asta? ‎- Nu. Dar nu mai poate continua așa.
‎Ce anume?
‎Să șed toată ziua la ceaiuri, ‎probat de haine,
‎tăcut din gură, făcut un copil
‎și închis mintea?
‎Nu. Să te plimbi noaptea,
‎să te pui în pericol, ‎să te porți ca o smintită,
‎să nu respecți regulile!
‎Tocmai de asta m-ai vrut.
‎Vreau mai mult, Francisc. ‎Nu pot sta închisă.
‎Îmi trebuie cineva ‎care să cunoască și mulțumirea.
‎- Ar fi trebuit s-o alegi pe Helene. ‎- Da, poate.
‎Ești un laș.
‎Spune-i mamei tale că plec! ‎Mă întorc în Bavaria.
‎Dacă o faci, nu te mai poți întoarce.
‎Prefer să fiu nebuna din Possenhofen ‎decât împărăteasă la Curtea asta.
‎Atențiune!
‎Am numărat 300 de oameni ‎doar la poarta principală.
‎Alții înconjoară castelul.
‎Și ce plănuiți să faceți?
‎Am încuiat toate porțile ‎și am sporit numărul gărzilor.
‎- Nu va intra nimeni. ‎- Asta e tot?
‎Vreau o sută de oameni înarmați la poartă. ‎Și gărzile palatului să fie pregătite!
‎Sunt din cartiere sărace. ‎Sigur sunt neînarmați.
‎Dacă zvâcnesc, arestați-i! ‎Dacă fac mai mult de atât, împușcați-i!
‎- Nu se poate, sunt pașnici! ‎- Mă contraziceți?
‎Maiestatea Voastră!
‎Von Bach, nu vă privește asta. Plecați!
‎Ce mai așteptați?
‎Elisabeta va pleca. O vreme.
‎Foarte practic.
‎Știu că îți face plăcere, mamă.
‎Nu, Francisc, nu-mi place.
‎A fost un vis frumos, ‎dar toți visătorii se trezesc cândva.
‎Ai tu grijă ‎să primească micul Luzi rochia asta?
‎N-ar trebui să pleci.
‎Vorbește cu el! ‎Îi pot spune să vină la tine.
‎Și tu ia ăsta!
‎- Nu. ‎- Ba da.
‎Știe că ești însărcinată?
‎Trebuie să-i spui.
‎Nu, s-a terminat.
‎Îți amintești prima noastră zi?
‎Ai spus că e un simbol ‎al fragilității umane.
‎Și ai avut dreptate.
‎Curtea asta m-a distrus.
‎Curtea regală e ca un joc. ‎N-ai înțeles asta?
‎Nu mi-au plăcut niciodată regulile.
‎Uneori, trebuie să le urmezi ‎ca să câștigi.
‎N-am venit să câștig nimic.
‎Nu mi-a rămas nimic aici.
‎O să-ți scriu.
‎Ce faci?
‎Nu e vorba de tine, Elisabeta.
‎Oamenii le ard când cer ajutor.
‎Dacă vrei să-i ajuți, trebuie să rămâi.
‎Contesa Apafi.
‎Contesă, cu ce vă pot ajuta?
‎E vorba despre împărat.
‎Alteța Voastră, ‎am primit un mesaj din Sankt Petersburg.
‎Țarul a ordonat retragerea trupelor.
‎Va fi considerat un mare succes. ‎Planul fratelui dv. a funcționat.
‎Dar încă nu știe nimeni.
‎El știe?
‎- Țineți vestea pentru dv.! ‎- Nu se poate. Ocazia s-a irosit.
‎Nu! Voi vorbi cu mama. Dați-mi o oră!
‎- Nu, s-a terminat. ‎- Se termină când zic eu!
‎N-ați mai arătat demult ‎așa de liniștită, Alteță.
‎Dacă îmi permiteți s-o spun.
‎Vă mulțumesc pentru încredere.
‎Eu nu vă voi dezamăgi.
‎Știu.
‎Arhiducele Maximilian.
‎Iertare! Trebuie să vorbesc ‎cu dv. din nou, urgent!
‎Tu știi ce vrea?
‎Crede că poate fi împărat.
‎Dar e la fel de incapabil ca voi toți.
‎De ce spuneți așa ceva?
‎Toată viața am stat lângă bărbați slabi. ‎Iar tu, Maximilian, ești unul dintre ei.
‎Fiii mei nu au ce căuta pe tron. ‎Niciunul dintre ei. Nici tu.
‎Crezi că vă las pe vreunul ‎să distrugeți ce am creat?
‎Nici pe tine, nici pe tatăl tău, ‎nici pe frate-tău
‎și, cu siguranță, nici pe fata aia.
‎Asta-mi amintește ‎că voiam să-mi iau adio de la ea.
‎Elisabeta!
‎E foarte important în viață ‎să-ți recunoști limitele, crede-mă!
‎Îți doresc drum bun.
‎Maiestate…
‎Nu îmi permit să pun la îndoială ‎hotărârile împăratului meu.
‎Împărăteasa se duce spre trăsură.
‎Maiestatea Voastră?
‎Opriți-vă!
‎Aruncați cuțitul!
‎Pentru popor!
‎Mergeți înapoi!
‎Trebuie să se oprească.
‎Maiestate, vă rog să vă întoarceți.
‎Nimeni nu iese în seara asta.
‎Întoarceți trăsura și duceți-o ‎pe Maiestatea Sa înapoi la palat!
‎Maiestate, oamenii blochează poarta. ‎Este prea periculos.
‎Trebuie să vă rog să vă întoarceți.
‎- Deschideți poarta! ‎- Sub nicio formă.
‎Deschideți poarta! Acum!
‎Trebuie să ies!
‎Ne e foame!
‎Uitați-vă la noi!
‎Maiestate, ce faceți? ‎Trebuie să vă avertizez!
‎L-ai trădat.
‎Nimeni nu știe de tine.
‎Poți pleca. Nu te voi trăda.
‎Nu te mai poți întoarce în Viena. ‎Ne vom asigura de asta.
‎La primul pas afară, te omorâm.
‎Și aud că și zilele tale aici ‎sunt numărate.
‎Aici erați!
‎- Știați că împărăteasa a plecat? ‎- Da, știu.
‎O fi din cauza răscoalei de afară ‎sau s-a certat cu împăratul?
‎- Ce se va întâmpla cu noi acum? ‎- Poți să mai și taci?
‎Sunt așa interesante viețile altora, ‎sau nu ai gânduri proprii deloc?
‎Atunci, nu vă zic
‎despre ce fotografii ale dv. ‎căra Amalia după ea.
‎Împărăteasa e la poartă.
‎- Încolo! ‎- Ne trebuie întăriri, hai!
‎- Haideți! ‎- Mai repede!
‎- Aveți rochia mea. ‎- Nu vă aparține nimic!
‎Ce ați făcut cu adevărata Apafi?
‎Amalia, vă rog!
‎Mai gândiți-vă!
‎De ce? Ați vrut de la început ‎să îmi luați locul.
‎Sunteți geloasă?
‎Sunt aici ca să apăr împărăteasa ‎și Curtea. E ceva sacru pentru mine!
‎Am trudit toată viața mea ‎ca să-mi îndeplinesc datoria.
‎Iar tu vrei să distrugi totul!
‎Ești un gunoi!
‎Ce faci tu acolo?
‎Deschideți-o!
‎Eu vă văd.
‎Alteță Imperială.
‎Urmați-mă, vă rog!
‎Ce face? Ce se întâmplă?
‎Alteța Voastră,
‎ea a spus poporului că așteaptă un copil.
‎Chiar așa?
‎E o veste minunată.
‎Deschideți poarta!
‎Subtitrarea: Crina Caliman