- Мсьє Кампано. - Так. А вам що?
Тату! Таточку!
Тату!
Квінні, його вже нема.
Крістін.
Чому ти мене покинула?
І забрала її з собою! Ні!
Сонечко, йди сюди.
Бейлі, ходімо звідси.
Нам треба йти. Ідемо.
Заберіть їх звідси. Йдіть!
За ними.
Де, чорт забирай, поліція?
Господи! Викличте поліцію!
І швидку викличте, хто-небудь!
Господи. Хто-небудь.
- Ведіть його нагору. - Е ні. Я нікуди не піду.
Не піду, доки не приїде поліція.
Ти зробиш так, як я тобі кажу!
Знайшов коли сваритися?
Нікі, годі. Він правий.
Ви обидва тут у небезпеці.
Я дочекаюся поліції. Залишуся з татом.
Ідіть.
Негайно! Йдіть!
ОСТАННЄ, ЩО ВІН СКАЗАВ МЕНІ
ЗА МОТИВАМИ РОМАНУ ЛОРИ ДЕЙВ
- А як же дід? - Він хотів, щоб тебе там не було.
- Але… - Ніколас сам про себе подбає.
Ходімо в готель.
Швиденько.
І досі не віриться: ти дихаєш.
Що, розчарований?
- І що це значить? - Я думаю, ти знаєш, що це значить.
- Якщо ти натякаєш… - Не мучся.
Як не вмів у дитинстві брехати, то й тепер не вмієш.
У мене батько загинув. Можна хоч краплю поваги?
- Поваги? - Так.
Усе це – твоя вина.
Якби не твоє амбіційне непродумане загравання з синдикатом…
Ти не розумієш, про що говориш.
У мене все було під контролем,
а потім вліз твій дурний зять,
і все полетіло фігзна-куди.
Як і тоді, 18 років тому.
А хто його втяг у цю кашу?
Аякже. Ти.
Якщо шукаєш хлопчика для биття…
На мені багато вини.
Але ти зі своєю кретинською схемою…
Гей! Перестаньте!
- Цей хер каже, що я вбив тата! - Бо цілили в тебе.
Перестаньте!
Ваші чвари нічим не допоможуть.
Ви наче горили, які луплять себе кулаками в груди. Нам це зараз ні до чого.
Що з Френком?
Його повезуть у приватний морг.
- Я поїду з ним. - Невдала думка.
Там, унизу, багато поліції,
я не хочу, щоб вас у це втягли.
Сидимо як миші. Наші люди цим займаються.
Добре.
Треба щось робити з Переком, бо він повернеться.
І буде гірше.
На першому місці – підписати угоду з банком.
Віддамо гроші й запропонуємо вигідні умови на наступну партію,
бо я володітиму банком, який приїхала сюди купувати.
Добре. Добре.
- Тобто ти… - Мені треба йти.
- О 13:00 підписуємо угоду. - Стій.
Ти в порядку?
Ні.
Я не в порядку.
Але часу на скиглення немає, і в тебе так само.
Це так зване роздільне мислення. Пошукай, що це.
А що робити з ним?
Затримай, якщо спробує піти.
Убили Френка?
Вона цілилася в Тедді.
Синдикат. Напевно, це наказ Перека.
Я й не думала, що мене вразить смерть Френка Кампано.
Я думав, ми ще маємо час. Мусив передбачити…
Це непередбачувані нераціональні аморальні люди.
З ними важко щось передбачити.
Де Ніколас?
Він був з Тедді й Квінн.
Сказав нам: ідіть.
- Чорт. - Думаєте, Тедді його там утримує?
Не Тедді.
Тепер парадом командує Квінн.
Я в це не вірю.
Я точно не знаю: чи вона весь час нам брехала,
чи все змінилося тому, що Тедді так масштабно напартачив, але…
- Ні, вона не така. - Що ти робиш?
Дзвоню дідові. Якщо відповість, знатимемо, що він у порядку.
Ніяких дзвінків.
Я що, заручник?
- Алло. - Діду, як ти там?
Нормально. Розмовляю з Тедді.
Ясно. Але ти…
Ні. Віддай! Віддай!
- Я хочу поговорити… - Хто це?
З ким я розмовляю?
Це Бейлі.
Твій батько там?
Він мене чує?
Ні.
Тедді, це Ханна.
- Послухай мене. - Послухати тебе?
Після того, що ви з чоловіком заподіяли моїй родині?
Ви вкрали гроші синдикату.
Якби не ви, мій батько був би живий.
Я розумію, ти злишся.
Я хотіла поговорити з Квінн.
І з тобою залюбки поговорю, якщо хочеш…
Ханно, яка ж ти мила.
Але ні, ми краще будемо сидіти й не відсвічувати.
А що стосується присутнього тут діда, його майбутнє у ваших руках.
Ми на звʼязку.
Потримаю в себе, якщо ти не проти.
У якому вони готелі?
Думаєш, я так тобі й скажу?
У якому вони готелі?
Хочеш мене вбити?
Трохи важче, коли на спуск треба тиснути самому, так?
Хоч трохи розуму в тебе є.
Куди це ти пішов?
- Мені треба в туалет. - Сядь.
Можна мені в ту…
Ану сів, бо – хай Бог простить – я тебе пристрелю!
- Його вбʼють. - Нічого з ним не буде.
Він – розмінна монета.
Що?
Тедді…
Тедді належить до непередбачуваних ірраціональних аморальних людей.
Може, Квінн його відговорить?
Знаю, ви думаєте, що вона нам брехала…
А я знаю, що ти хочеш їй вірити.
Та коли я з нею розмовляла, вона була холодна, розважлива.
Схоже, за всім цим стоїть вона.
Тоді розмовляти треба з нею.
Бейлі,
співчутлива жінка, з якою ми бачилися в Лос-Анджелесі, зникла.
Вона була грізна,
готова захищати свою родину за всяку ціну.
А ти б не так робила?
Не таким чином.
ФАВРО
Мадам Дюбуа.
Ви рано.
Вибачте,
готель мав подати частування.
У частуванні немає потреби, мадемуазель Фавро.
Прошу, сідайте.
Я думала, прийде вся команда Банку Шалон…
Так. Але за таких обставин
я вирішила, що краще нам зустрітися тет-а-тет.
«За таких обставин»?
Будьмо відверті, добре?
Мадемуазель Кампано.
Ціную вашу допомогу.
Я перекажу сестрі.
Дякую.
Ти був у неї закоханий?
У мою Кейт.
Того літа в Каптіві.
Вам було по 12 чи 13 років.
Ви щоранку виходили в море на ялику.
Ти, Квінн, Кейт.
Я бачив, як ти на неї дивився.
Як скажеш.
Не треба мені брехати.
Ми з твоїм батьком обидва це бачили.
Він посміювався.
Мені це не подобалося.
Але він сказав, що Кейт досить розумна і сама приймає рішення.
Це історія про те, як твоя розумна дочка не схотіла зі мною зустрічатися?
Ні, історія про те, як твій батько був досить розумний
і не дав мені пошитися в дурні.
Ти її вбив?
Що?
Ти вбив мою Кейті?
Стій, це що…
Про це мене питав батько?
Це ти ворушиш минуле?
- Чи твій мудило-зять? - Ні, його не вплутуймо.
Ти вбив мою дочку?
Це він задурив тобі голову? Уся ця фігня йде від нього.
Через нього загинув мій батько.
І тебе в тюрягу він засадив.
Правильно зробив.
Я порушив закон.
Порушив клятву юриста.
А як же клятва перед батьком?
Твій батько не просив клястися.
Усе, що я для нього робив, було моїм вибором, моїм рішенням.
Людина мусить відповідати за свої вчинки.
Хочеш, щоб я визнав свою вину?
- Треба було підставитися під кулю? - Ні.
Від будь-якої кулі у твій бік
він затулив би тебе точнісінько так, як сьогодні.
Тедді, він тебе любив.
Любив так, як я любив свою Кейт.
Ось чому я спитаю ще раз:
ти вбив мою дочку?
Пішов ти.
Ні, я її не вбивав.
Мені дуже треба відлити.
Просто скажи, де вони.
Ти ж знаєш: не скажу нізащо. Облиш.
Перевір кишені.
- Там усе чисто? - Так.
Що це?
Гарне фото.
Вона тут десь мого віку.
Видно, як вони люблять одне одного, правда?
Чи я бачу те, чого нема?
Ні, не думаю. Ні.
Як ми докотилися до того, що є нині?
Я все думаю: якби повернутися в минуле
і сказати дідові, щоб він не просив тата працювати на Кампано,
чи щоб Кейт не бачилася з Айвеном…
Так. Але постав себе на їхнє місце.
Тато, дід, мама.
Ти ж розумієш їхні рішення, так?
Коли я розмовляла з Квінн,
вона сказала, що я можу скільки влізе шукати відповіді,
але зрештою це тільки приведе мене до різних жахіть.
І я все одно не зможу нічого змінити.
Це так цинічно.
Але, мабуть, так легше думати.
Можливо, але що це говорить про Квінн?
Ти в порядку?
Так. Нормально.
Що?
Ми такий шлях пройшли. Я просто хочу…
Гей. Ну що ти.
- Ми щось придумаємо. - Так.
Я тобі обіцяю.
Від Ніколаса нічого не чути?
Ні. Нічого.
А якісь ідеї є?
Що?
Я не маю права.
- Що у валізі? - Сет.
Якщо вміст валізи допоможе Ніколасу…
Я не знаю, що там, але це неважливо.
Він чітко пояснив, що я мушу її берегти.
- Ми зазирнемо, ви не проти? - Я проти.
Якщо він просив берегти,
то там щось таке, що може його врятувати.
Я піду випʼю кави.
- Відкрити зможеш? - Зламаю замок.
НІКОЛАС БЕЛЛ І ПАРТНЕРИ СПІЛКА ЮРИСТІВ
КОНФІДЕНЦІЙНО НЕ КОПІЮВАТИ
Не сподобалися квіти?
Дуже сподобалися.
Я з новинами.
Я теж.
Угоди не буде. Банк відмовився.
Що?
- Чому? - Не знаю, Тедді.
Мабуть, вирішили, що негарно буде продавати 300-річний банк
дочці горезвісного гангстера,
якого щойно пристрелили у восьмому окрузі.
Я ніколи не врятуюся від цієї родини.
Квінн, жаль, що так вийшло. Але я говорив з виконавцем татового заповіту.
Нам дадуть доступ до родинного трасту.
Там стільки, що вистачить і Переку віддати пʼять мільйонів, і ще лишиться.
«Вибачте за незручності, не ображайтеся».
Щоб скинути цей зашморг.
Я вертаюся в старий бізнес,
а ти вдаватимеш, що нічого цього не було.
- Хай ідуть у сраку. - Хто в сраку?
Перек.
Синдикат.
Вони вбили нашого батька, тому так, ми образилися, хай ідуть у сраку.
Квінн, ти горюєш за татом,
я теж.
Але від цих людей так просто не підеш.
Ні, це ти просто не підеш, бо ти безхребетний.
Ось чому тебе не бояться.
А я ще й як піду – до їхнього найбільшого конкурента.
- Це маячня. Я не розумію, як… - Я говорила з Рошель Баррон.
Вона задоволена, що ми розширюємо бізнес,
і запропонувала захист.
Якщо синдикат не хоче війни, то забʼє на ці гроші.
Операційні витрати.
Але без банку…
Мені належить успішна компанія в Лос-Анджелесі.
Я обслуговую деяких дуже неуважних людей.
Через них чудово можна відмивати гроші.
Отже, так?
Ти береш усе в свої руки?
Тедді, ти не створений для такого.
А якщо я відмовлюся?
Я накажу тебе вбити.
Та ну.
Я б нізащо.
Але бачив би ти своє лице.
Усе, не страждай фігнею,
вертайся до себе в номер і допоможи знайти Овена.
Як? Ніколас не каже, в якому вони готелі.
- А в кишенях дивився? - По-твоєму, я дурень?
Не знаю. Ти з ним весь час був?
Звісно, я…
Тут нема.
Особисті записи, імейли – не схоже на матеріали справ.
Це каталог усієї роботи, яку він виконував для Кампано.
Це архів їхньої кримінальної діяльності.
Тобто це страховка?
Це ж докази проти Френка, Тедді – проти них усіх.
Так, але проти Ніколаса вони теж свідчать.
Це я.
Що у вас тут?
Не можна це брати.
- Кращих важелів нема. - Йому 75 років.
Якщо він сяде, то вже не вийде.
- Він уже відсидів… - Це правда, але…
Ніколас не взяв би це з собою, якби не готовий був використати.
- Вирішувати мусить сам дід. - Так.
В ідеалі, але його тут немає, тому…
Ти знаєш його краще, ніж ми. Як думаєш, що б він хотів?
Учора в літаку він сказав, що…
йому треба «все виправити».
Може, так він бере на себе відповідальність.
Дає нам шанс знову жити як одна сімʼя.
Без нього.
Без нього, так.
Але ти будеш з татом, і я теж буду з ним.
Ти цього хочеш?
Так.
Дуже.
Добре.
Треба оцифрувати якнайбільше, і швидко.
Ви, мабуть, голодні. Піду принесу щось пожувати.
- У кого ключі від номера? - Здається, дід забрав мій.
На.
Що?
У Ніколаса є ключ від номера.
- Алло. - Міс Фішер, це Ханна Голл.
Ми говорили недавно з кабінету агента Андерсон.
Про Ґрейді Бредфорда. Так, памʼятаю.
Зараз ви отримаєте від мене зашифрований імейл.
Надішліть мені підтвердження,
а я скину лінк на захищений сервер у даркнеті.
Там удосталь доказів, щоб знищити всю організацію Кампано.
Звідки у вас ці докази?
По телефону більше сказати не можу.
Перевірте пошту.
Вона проковтнула наживку.
СПОВІЩЕННЯ ДЕЛІЯ ФІШЕР ВІДКРИЛА ПОШТУ.
- Зайшла в пошту. - Добре.
Сюди.
- Ви курʼєр? - Так.
Відвезіть це в готель «Lumineux», негайно.
Не напартач,
бо з-під землі дістану.
Навряд чи він знає англійську.
Я думаю, він зрозумів.
Як ви їх проґавили?
Ти ж розумієш, яка це лажа?
Вибач, але вони втекли з готелю.
То знайдіть їх, чорт забирай!
Тебе треба вчити спілкуватися з людьми.
Маєш кращі ідеї?
У моїй сфері головне не результат,
а застосування наявного впливу.
Мені треба з ним поговорити.
Схоже, Овен знову втік.
Він такий.
Є приблизні думки, де він може бути?
Ні, і ваші шанси його знайти прямують до нуля.
Овен хитрий.
Уміє бути на крок попереду.
Ось чому він стільки років уникав твоєї родини.
Батько розказував, що якось він мав нагоду домовитися з одним чоловіком.
Ти його представляв у суді, і у вас вийшов конфлікт.
Угода могла бути прибуткова, але він відмовився,
бо знав, що тобі буде некомфортно.
Для твого батька дружба була важлива.
Особливо наша.
Батько теж думав, що та історія – про дружбу.
А я думала, що вона – про слабкість.
Батько так і не добрався до Овена,
бо в нього була слабкість, якої я не маю.
Квінні, я тебе знаю з пелюшок.
Ти мені погрожуєш?
Я не хотіла займатися цим бізнесом,
але це не значить, що я не здатна.
Курʼєр привіз.
Тут уся сума?
Половина.
КВІНН, ЯКЩО ХОЧЕШ ДРУГУ ПОЛОВИНУ,
ЗУСТРІНЬМОСЯ НА НАБЕРЕЖНІЙ СЕНИ НАВПРОТИ НОТР-ДАМ.
15:00, ПРИХОДЬ САМА – Х.
Так.
На першій лінії – Делія Фішер.
Зʼєднай.
Деліє, що чути?
Я щойно розмовляла з Ханною Голл.
Памʼятаєш таку?
Так. Що вона хотіла?
Сказала, що має докази проти Кампано.
Багато доказів.
Ти щось про це знаєш?
Ні.
Що ще сказала?
Вона написала.
Стоїть біля Нотр-Дам.
Там дуже людно, вони нічого не втнуть.
Френка застрелили у вестибюлі готелю.
То синдикат.
Аякже, а Кампано на таке не спроможні?
Нещастя з Кейт сталося дуже давно.
Вона загрожувала всій їхній структурі.
- Не заспокоює. - Тедді зірвався з цепу.
А Квінн… Я не думаю, що вона…
Чому ти мене покинула?
- І забрала її з собою! - Крістін.
Бейлі.
Що таке?
Навʼязливий спогад: як ви з мамою сварилися в мотелі.
- Ми пішли з дому, і… - Я памʼятаю. Я…
Вибач. Мені дуже прикро.
Я не це мала на увазі.
Дивно, що я памʼятаю, як Квінн витягла мене з басейну.
У мотелі?
- Її там не було. - Точно? Сказала, що була.
Вона не памʼятає, як витягла мене з басейну,
але вона там була.
То була наша з мамою найбільша сварка, і…
Якби там була Квінн, я б запамʼятав.
Що?
Дзвонила подруга з офісу маршалів.
Ти не повіриш, що ці потвори затіяли.
Нотр-Дам?
А не банально?
Я хотіла орендувати човен, але вільних не було.
Прогуляймося.
Я хочу поговорити про звільнення Ніколаса і свободу для Овена.
Грошей для цього не вистачить, якщо ти їх пропонуєш.
Тедді був такий злий.
Так, я за ним прибрала.
Ти просто відмовишся від двох мільйонів доларів?
Я цього не сказала, але на них угоди не побудуєш.
У нас тепер нові правила.
Не залишати слідів.
Тоді моя друга пропозиція тобі не сподобається.
Овен зібрав стільки доказів, що можна засадити вас усіх.
Та невже?
Дай угадаю. Вони на сервері в даркнеті,
і варто йому надіслати один імейл – бах!
Нашій родині настане кінець.
Доказів вистачить, щоб ви з Тедді сіли надовго.
Тедді – можливо. А я – ні.
У мене легальний фінансовий бізнес.
- Брешеш. - Спитай Ніколаса.
На мене в його архіві нічого немає.
Батько про це подбав.
На відміну від твого чоловіка,
він добре вмів захищати близьких.
Ти дозволиш Тедді сісти в тюрму?
У мене свої методи захисту Тедді.
Ханно, є один вихід.
До кінця доби приведи нам Овена, інакше ви всі в небезпеці,
починаючи з Ніколаса.
Чому ви такі зациклені на покаранні мого чоловіка?
Ти справді не знаєш відповіді?
Батько загинув.
І не кажи, що через Тедді.
Овен. Він усе це почав.
Помиляєшся. Твій брат убив Кейт.
Ось як усе почалося.
Він не вбивав.
Овен винен в усьому.
І я цього так не покину.
- То що виходить? - Вона знала.
Знала про докази?
Овене, вона знала про все.
І про сервер теж.
Ґрейді правий. Є «кріт».
Я думала, він говорив про «крота» в службі маршалів.
Служба маршалів, прокуратура – всі повʼязані.
- Треба їхати. - Тату.
Треба. Ви бачили, що зробили з Ґрейді.
Заждіть. Вона ще що-небудь сказала?
Квінн? Ні. Вона в усьому винить твого батька.
Навіть у смерті мами.
Каже: якби ти послухався і перестав працювати з Ніколасом,
Кейт не пішла б до Айвена.
Тут вона не помиляється.
А як вона знала?
Вона стверджувала, що не знає, про що говорили тато з мамою.
Я їй не казала. А ти?
Ні, я теж не казала.
Бейлі?
Крістін.
Бейлі?
- Бейлі, що? - Мені треба знову поговорити з Квінн.
- Бейлі. - Щось не так.
Не сходиться. Вона знає більше, ніж розказує.
Безперечно, але що вона…
Вона любила маму. Я можу звернутися до її совісті.
- Навряд чи вона в неї є. - Я в це не вірю.
Я з нею спілкувалася. Вона мені симпатизує.
- Це небезпечно. - Небезпечно?
Я думала, нам уже байдуже.
Квінн збрехала.
Вона явно залучена до родинного бізнесу,
а тепер ще й босом стала.
Вона винить твого тата у загибелі Френка
і смерті твоєї мами теж.
То я ж про це й говорю. Ви не розумієте, який це абсурд?
- Абсурд. Але це не… - Тут щось є.
Повʼязане зі смертю матері, з тим, як вона загинула.
Це в основі всього, і якби я поговорила з Квінн…
Ти вже пробувала.
- Ти з нею говорила. - Треба ще раз.
Будь ласка. Послухайте мене.
Я зіпсував нам життя, щоб уберегти тебе від цього всього.
- Захистити тебе. - Тату, ти…
Я тебе люблю.
Але ти не захистиш мене від цього всього.
Ми це побачили на власному досвіді.
Від цих людей не втечеш.
А я й не буду від них тікати.
Більше ніколи.
Ти готовий був зрадити мою родину?
- Не зрозумів? - Документи.
Ханна погрожувала ними, щоб домовитися.
Вони для крайнього випадку.
- Я не хотів… - Не бреши!
Ти говориш як юрист, яким я тебе завжди знала!
Квінн, Квінн. Будь ласка.
Ти можеш покласти всьому край.
Я пожертвую чим завгодно…
заради безпеки Бейлі, Ханни й Овена.
І Овена? Серйозно?
Я до певної міри винен у його… Дуже винен.
А я не маю розкоші прощення.
- Загубила. - Мені дуже сумно це бачити.
Батько не хотів, щоб ти така була.
Ти ж знаєш.
Я знаю, що він довіряв тільки мені.
Тому перед смертю залучив мене.
Так, і зі мною сталося те саме.
Ніхто не міг опиратися твоєму батькові, коли він задіював свій шарм,
але поглянь, куди це його привело.
Куди це привело нас.
Ти успадкувала імперію лайна.
Але ще не пізно. Для тебе – ні.
Ти можеш покласти всьому край так, як збирався твій батько.
Френк хотів би саме цього.
Френка не стало.
Ми прийшли до Квінн.
Що вам треба?
Хочемо поговорити з Квінн.
Ага. Та тільки час на розмови сплив, тому ви…
Тедді, пропусти їх.
Заходьте.
Нова млява спроба домовитися?
Ні.
Це не я придумала.
Я хочу поговорити про той мотель.
Коли батьки сварилися.
Я вже розказала тобі все, що могла.
Точно все?
Не подобається твій тон.
Хай договорить.
- Ти що, погрожуєш? - Ні, прошу: дай їй договорити.
Батько не памʼятає, щоб ти там була.
У нього був затуманений розум.
Можливо.
Але в мене є два навʼязливі спогади.
Як ти тягнеш мене з води…
Я тобі вже казала: цього я не памʼятаю.
І ще один.
На гойдалці в парку.
Спочатку я думала, що ці спогади ніяк не повʼязані,
а потім зрозуміла, що вони в мене наклалися.
Ти не витягла мене з басейну.
Ти підняла мене з землі й посадила на гойдалку в парку.
У парку через дорогу від того місця, де збили маму.
Ви постійно ходили в той парк.
Авжеж. Але сирени…
То був день убивства моєї матері, так?
І ти була там. А чому не сказала?
Навіщо описувати тобі жахіття того дня?
Бо вона просила.
Чому ти приховала?
Скільки ще разів ви спитаєте, чи моя родина вбила твою матір?
- Доки не скажеш їй правду. - Правда в тому, що ми ніяк…
Ні, ні. Не бреши мені, будь ласка!
Ти ж наче любила маму.
Прошу, розкажи, як усе було.
Ти щось знаєш.
Ти пішла в той парк, бо щось знала
і хотіла її захистити.
- Ти знала, що планує Тедді, і… - Тедді тут ні при чому.
- Я тобі не вірю. - Бейлі, це правда.
- Чому ти його покриваєш? - Я не покриваю!
- Покриваєш. Чому ти не… - Бейлі! Бейлі!
Я їй вірю.
Я вірю Квінн.
Ну нарешті.
Вона не покриває Тедді.
Вона покриває саму себе.
Маячня.
Ти сказала Бейлі, що пошук відповідей до добра не доведе.
Щоб вона перестала розпитувати.
У цих твоїх словах найбільше правди.
- Ні. - Скажи їй.
- Вона заслуговує це почути. - Ні. Ні.
- Неправда. Я не… - Так, ти. Ти.
Скажи Бейлі, що її матір убили за твоїм наказом.
- Усе було не так! - Ти винна
у загибелі її матері.
А коли Бейлі почала розпитувати,
ти збрехала, щоб вигородити себе. Захищала батька…
Я захищала свою родину!
Батько
і пальцем не зачепив би Ніколасову дочку,
а брат, як завжди, усе б зіпсував.
Я мусила втрутитися!
Вона тобі довірилася.
Кейт розповіла, що говорила з Айвеном.
Усю мою родину могли знищити!
Я мусила цьому завадити.
Я не хотіла її вбивати.
Але підіслала ту машину.
Щоб налякати!
Я хотіла, щоб вона більше не ходила до Айвена.
Я знала, що вона буде в парку.
Тому й прийшла. Щоб переконатися в безпеці.
Щоб з нею нічого страшного не сталося.
Водій мав її просто налякати.
Він працював у мого батька і вже не раз таке робив.
Він не повинен був наближатись, але Крістін, вона…
Ти…
ти побігла.
Кейт тримала тебе за руку, але ти вирвалась,
водій крутнув кермо, щоб не наїхати на тебе, і…
Збив маму.
Я відвела тебе в парк.
Посадила на гойдалку.
І залишалася з тобою, доки не побачила, що приїхав Ніколас.
Квінн, зроби так, щоб усе закінчилося.
Дай Овену вернутися додому.
Ні.
Вона ніколи не простить.
Як ти зможеш таке забути?
Я забрала в тебе маму.
Помиляєшся.
У мене є мама.
Є сімʼя, яку я люблю,
тому я можу тебе простити.
Я про все забуду.
При знайомстві ти сказала,
що моя сімʼя – це не я сама.
У тебе все так само.
Бейлі!
- Усе добре? - Вона була неперевершена.
Ми їх просто відпустимо?
Рушай.
Треба кудись податися.
Я навчилася ходити під вітрилом.
Я так довго переконував тебе вийти в море на вітрильнику.
Я подумала, це корисне вміння.
На човнику далеко не попливеш, а от на сорокафутовій крейсерській яхті…
Ти навчилася водити сорокафутову яхту?
У мене було пʼять років.
Що?
Я знаю, нас відпустили.
І хай навіть Квінн не визнає,
у нас були такі важелі впливу на них, як ніколи.
Але…
Майже 20 років я ходив озираючись.
Важко уявити безтурботне життя.
Коли не боїшся зайти за ріг, а там…
- Ми в безпеці. - Справді?
Мене так довго переслідували. Я…
Невже й справді хтось щось забув?
Не знаю. Але сьогодні ми в безпеці.
Може, більшого й просити не варто.
Спитай ще раз.
Про що?
Чи повторила б я все, якби тоді знала.
Спитай.
Повторила б?
- Банани. Я виграла. - Ні, ні.
- Нема такого слова. - Є таке слово.
- Означає закритий дворик. - Нема.
- Ні. - Пошукай. Я виграла.
- Пізно. Банани. - Ні!
- Що? - Ми говоримо про…
- Про мій банан. - Він грає за своїми правилами.
Що? Все одно вже пʼята.
Я приготую «Мангеттени».
Чудово. Я привіз нове житнє віскі, треба випробувати.
- Допоможеш… не проти… - Ні. Добре.
- Але це жахливо. - Я тебе примушу.
Якщо заспіваю «Денні Бой», більше не наливайте.
Тобі віриться, що ми нарешті всі разом?
Скажи, дивовижно?
Відкриєш?
- Не знаю. - Відкрий.
ХАННІ. Я Б УЗЯЛА В РАМКУ.
АЛЕ В ТЕБЕ, МАБУТЬ, СВОЇ УПОДОБАННЯ.
ОБІЙМАЮ. КЕРОЛ
Ух ти.
ХІМЧИСТКА
Алло.
Це я.
Ми залишили трохи слідів, їх треба замести.
Переклад субтитрів: Олена Любенко