A JAK TO BYLO DÁL...
Carrie!
Ještě zavolám.
Lisette! Ahoj.
- Ahoj! - Je zvláštní tě tady vidět.
Já vím. Myslela jsem,
že existuješ jen ve vestibulu našeho domu.
- Co tu děláš? - Trapně koukám,
jak staví párty stany na výstavu mých šperků.
Ale jdi, jsi jedním ze tří nových návrhářů Bulgari,
na tom není nic rozpačitého.
Navíc Bryant Park? Bývalý domov Fashion Weeku?
- Jsi na posvátné půdě. - Ale v pátek přijdeš, že?
Koktejly ve stanu? To je moje parketa.
Bezva. Jsi jediná, na kom mi záleží.
No, na tobě a nákupčím z Neimanu.
- A Saksu... - Ale hlavně na mně.
Můžu tě pozvat na cappuccino?
díky, ale musím běžet.
I mně je trapně.
Mám natočit audio verzi své nové knihy, takže...
- Tak se zatím měj. - Jo.
Hej, jsi Carrie Bradshawová.
Nemáš důvod cítit se trapně.
- Pa. - Tak jo.
Rocco, jsem před domem dřív.
- Před domem? - Jo.
Jsem hned za rohem.
Hej! Zastavte ho!
Ukradl mi kabelku!
Pomozte mi! Proč mi nikdo nepomáhá? Proč tu jen tak stojíte?
Ukradl mi kabelku!
Jo. To nic.
Ahojky.
Ten podlej mizera!
Můžeš být konkrétnější?
Někdo mi ukradl moji Birkinku.
Ne! Kde?
Přímo před mým vlastním domem!
Za bílýho dne!
Co je to s tímhle městem?
Objíždím blok pro případ, že sebral peněženku
a kabelku hodil do koše, jak to dělávali.
Ne. Dneska už se vyznají.
- Jsi v pořádku? - To nejsem.
Odměnila jsem se tou kabelkou, byl to dárek
po mém prvním velkém prodeji.
Koupila jsem ji v době, kdy ještě nebyly čekací listy.
Chci vás ujistit,
že škola má dnes na každém rohu čtyři další členy ostrahy.
Má Miranda raději květiny, nebo dárkový koš?
Chtěla bych jí poděkovat
za kontakt na Nyu.
Zítra se mnou točí dokument.
To je tak vzrušující.
Miranda je rozhodně spíš na jídlo, ale pořád je v LA s Che.
- Seženu ti adresu. - Jo.
Dobře.
...o incidentu, který ohrozil celou naši komunitu zde v Arboru.
Někteří naši studenti vytvořili...
seznam MILFek.
- Na tom seznamu musíme být. - Stoprocentně.
Chce k tomu někdo něco dodat?
Ne? Protože jste velmi hovorné.
Dobře. Jsem rád, že si rozumíme.
"Byl to den, který by spadl do kategorie zapomenutých,
kdyby skončil jakkoli jinak." Pořád to kazím.
- Omlouvám se. - To nic.
- Mám to na druhém záznamu. - Dobře.
Chceš si oddechnout nebo se protáhnout před třetí kapitolou?
Ne, díky. Není třeba. Děkuju.
Jde ti to skvěle.
Víš jistě, že nechceš najmout herečku?
Třeba Julianne Moore, Juliannu Margulies nebo jinou Juliannu?
Na tvoje ostatní knihy klidně.
Ale takhle osobní memoáry musí číst sama autorka.
Carrie, pořád trochu šumlíš P.
Jimmy ti trochu upraví mikrofon.
Bože, smraďoch.
Vážně? Nevšimla jsem si.
Počkej, až zvedne ruce.
Upravím ho sama.
Tak jo. Jen ho trochu posunu.
Děkuju.
Jo a Gary chce, aby sis dala pozor na T.
Polykáš je. Zapomenutý, ne "zapomenuý".
Polykám?
- Jo. - Zapomenutý. Jo. Děkuju.
Mír.
Bože můj. To my tu potřebujeme roušky. Jdu s tím něco udělat.
Ne, to je dobrý. Vážně, to nic. Dva dny snad přežiju.
Hrdinko. Ale je jich pět.
Pět dní?
Bože, každá Julianne by to zvládla za dva.
Je to kniha o smrti tvého muže.
Chceme mít jistotu, že máš dost času.
Jo? Je toho moc.
Tak jo. Jsme připravení na třetí kapitolu?
Přinesu ti mátový čaj.
Amando, díky, ale já nechci, abys tu na mě každý den čekala.
Kéž by. Bohužel musím zpátky na vydavatelství,
ale pošlu ti Garyho číslo pro případ problémů.
- Dobře? - Dobře.
Kapitola tři.
- Dobře. Můžeme. - Jedeme.
"Kapitola tři.
Vracela jsem se z hudební školy
a v uších mi stále zněl Beethovenův koncert.
Přivítal mě zvuk sprchy.
Když jsem zavolala na Johna, napadlo mě..." Ne, vynechala jsem slovo.
- Jsi v pořádku? - Jo.
Jo, jen jsem to už dlouho neviděla.
"Vzpomínám, že mě napadlo...?"
"Vzpomínám, že mě napadlo..." Počkat. Co? To je matoucí.
Žádný problém. Začneme znovu.
Dobře.
"Kapitola tři. Když jsem se vracela z hudební školy,
v uších mi ještě stále zněl Beethovenův koncert.
Přivítal mě zvuk sprchy. Když jsem zavolala..."
Víte, ty věty jsou tak dlouhé, co kdybych přešla rovnou
na "...měli jsme před sebou dvě hodiny cesty." Šlo by to?
Vlastně ne. Nemůžeš. Musíš to číst, jak je to vydané.
Tak to je škoda, je to neohrabané.
Kdo to vůbec psal?
Tak znovu. Od začátku kapitoly tři.
Dobře.
"Kapitola tři.
Když jsem se vracela z hudební školy,
v uších mi ještě stále zněl Beethovenův koncert.
Přivítal mě zvuk sprchy.
Když jsem zavolala na Johna, vzpomínám,
že mě napadlo, že už je pozdě.
Přece jen jsme měli před sebou dvě hodiny cesty
a čas byl pro Johna velmi důležitý."
Tak jo, promiňte.
Spolkla jsem T v "důležitý". Jo. Promiňte. Moje chyba.
Carrie, nemusíš tolik pospíchat. Dej si na čas.
Dej si na čas. Máme na to pět dní.
Jo, slyšela jsem.
"Jak se máš, moje malá cannoli?"
- "Tati, prosím, neříkej mi tak." - "Cože?
Už ti nemůžu říkat malá cannoli?
Koho tím urážím? Těsto, nebo krém?
- "Potřebuju..." - To je moje.
- Promiň. - To nic.
"Potřebuju s tebou mluvit. Nejde o přezdívku..."
Počkej, promiň.
Zase mám menší písmo. Nesnáším ten nový telefon.
Nemohli by ti ten scénář vytisknout?
Ne, když je to nová scéna a za hodinu mám zkoušku.
Tak jo, vezmeme to znovu od táty.
Myslíš po tom, co začneš brečet?
Nemusím nutně brečet. Není to podmínka.
Ale tady si píše: "Che začne brečet."
A pak... "Che brečí víc."
A pak táta řekne: "Nebreč." Takže musíš brečet.
Můžeme jít jen po replikách?
Jasně. Tak jo.
"Je mi fuk, jak si říkáš.
Chceš být nebinární, buď nebinární.
Jen nechci ztratit svou holčičku."
"Neztrácíš mě. Pořád jsem to já."
"No tak, cannoli. Nebreč.
Víš, že nesnáším, když brečíš." Chceš zkusit brečet?
Ne, nechci, Mirando.
Protože pláč je signál, že být nebinární je tragédie.
A že nejsem v pohodě, což jsem.
Oprava. Bylo to tak, než přišel tenhle podělanej scénář.
Tak jim řekni, že to takhle nechceš.
Ne. Odmítám už modrý vlasy.
A oblek.
Nebo říkat deset vtipů o zájmenech.
Tohle mám být já a...
Kurva.
Che, co můžu udělat?
- Jsem v pohodě. - Budeš super.
A pořád máš tři dny do natáčení.
A já ti tam budu fandit. Ne?
Jo.
Tak jo. Pojď. Cestou do studia tě vyložím na sezení.
- Dobře. Díky. Krucinál! - Co?
Jak jsem mohla prošvihnout hovor?
Tenhle Android si dělá, co chce.
Nemůžu uvěřit, že jsem se do toho nechala uvrtat.
A proč mě Brady ghostnul? Neozval se mi už celé dny.
Klídek. Je se svou holkou v Evropě. Užívá si.
- Jo, ale... - Ten telefon je děsnej.
- Nech ho zkontrolovat. - Jo.
Pojď sem.
A tak jsem se stala profesorkou na právech na Kolumbijské.
- To je skvělé, Nyo. - Vážně?
Jo. Teď bych se chtěla vrátit
a pobavit se o tvých názorech na Constance Baker Motley.
Jak mohla jedna žena zbourat tolik rasových a genderových bariér?
Ona byla...
Asi mi spadl mikrofon.
- Bryane? - Jasně. Jdu na to.
- Omlouvám se. - Hned to spravím.
Nezlobte se,
- jen musím toho syčáka najít. - Jistě.
Co mě nejdřív vzít na večeři?
Víte co? Myslím, že toho máme dost.
To bude stačit. Můžeme to zabalit.
Jistě. Dovolíte...
Jen vám to vytáhnu.
A je to.
- S tou večeří jste to myslela vážně? - Jen jsem žertovala.
To je škoda.
Hej.
Můžu s tebou mluvit o tvém zvukaři?
Bryan? Je bezva, co?
To bylo vážně něco, mám pravdu?
Řekněme, že té soudkyni,
co tu byla včera, mikrofon nelovil.
S manželem jsem se nedávno rozešli, tak na to ještě nemyslím.
Ale vidíš jeho ruce v té košili?
Myslím, že na to docela myslíš. Tak mu dej svoje číslo.
A rychle. Jdeme totiž pozdě na oběd.
Balíme to, lidi. Uvidíme se ve čtvrtek.
Jak jde nahrávání tvé knihy?
Je to můj druhý den a pořád šumlím P
a polykám T.
Zdá se, že mluvení není tak snadné.
A kromě těch P a T to jde jak?
Asi není snadné to znovu prožívat.
Jen abys věděla, kdybys potřebovala podporu, stačí říct.
Je mi fajn.
Mám jen problémy s mluvením.
- Ale jinak jsem na tom dobře. - Jsi na tom dobře.
Zrovna dneska jsem říkala Mirandě,
to, jak ses s tím poprala... jsme na tebe pyšné.
Už jsou tady.
Myslela jsem, že na to zapomněly.
- Ahoj! - Ahoj!
Pardon za zpoždění.
- Ahoj. Ty krásně voníš. - Je to moje vina.
Jo. Byla tak strhující, že jsme to přetáhly.
Rychle, vyberte si. Padáme hlady.
Mám to. Mám ten seznam.
- Objednávka počká. - Nemůžu to otevřít.
- Co? Jaký seznam? - Možná to zní hloupě,
ale celá škola je na větvi
ze seznamu MILFek, který děti sepsaly.
Co? Seznam MILFek? Vážně?
Jo. V podstatě je to MILFgate.
Tak jo. Jdeme na to.
- Stahuju. - Kdes to vzala?
Nemůžu prozradit svůj zdroj.
Vy dvě jste vážně jako Woodward a Bernstein.
Mimochodem myslím, že to je špatné, aby v dnešní době
byly ženy stále posuzovány výhradně podle...
Mám to.
Jsme číslo dvě a tři.
I když bych změnila pořadí.
Plně si zasloužíš být číslo dvě, ale kdo je jednička?
Kayla Charlesová. Finnova macecha.
To je. Je nádherná.
Ale nemyslíš, že macechy by technicky vzato měly mít jiný seznam?
Nyo, tys to jistě okomentovala na své hodině práva MILFek 21. století.
Promiň. Naše obědy nebývají obvykle takhle přízemní, přísahám.
- Vážně? S kým chodíš obědvat? - Ne, vážně si to užívám,
ale mohly bychom se bavit
o právu na potrat, o tom, že demokracie visí na vlásku
nebo že naše planeta umírá.
Napsal mi sexy zvukař.
"John zvedl hlavu a podíval se na mě z mokré podlahy.
Čas se zastavil.
Nemohla jsem se hnout.
Měla jsem pocit, že tam stojím hodiny."
- Udělala pauzu nebo... - Já nevím.
"Ale byla to jen chvilka."
- Pauzu. Carrie, možná je to moc pomalé. - Dobře.
Možná bys mohla trochu přidat.
Vezmeme tu část o tom, jak dlouho ji čekala,
jen bez toho čekání.
Jedeme.
"John zvedl hlavu
a podíval se na mě z mokré podlahy.
Čas se zastavil.
Nemohla jsem se hnout.
Měla jsem pocit, že tam stojím hodiny.
Ale byla to jen chvíle.
Vypadal tak malý.
Zapomněla jsem, jak velký byl."
Lidi, myslím, že je špatné, aby autorka byla tak emotivní.
Víte, přijde mi to...
neprofesionální.
Souhlasím.
Tak kapitolu tři přeskočíme a vrátíme se k ní jindy.
Jo, prozatím kapitolu tři přeskočíme. A vrátíme se k ní.
- Ale ta T jsem trefila. - To jo.
- Rozhodně jsme to slyšeli. - To rozhodně.
Dobře.
Kapitola čtyři.
Carrie!
Bitsy, ahoj.
- Pojď, sedni si. - Dobře.
Pořád mám horní ret červený?
Ne, už ne tolik.
Facelift za 100 000 dolarů, a i tak sem musím chodit
na depilaci kníru za 25 dolarů.
Bůh je zjevně muž.
Takže na jakou úžasnou akci se chystáš nebo z ní jdeš?
Nic úžasného. Nahrávám svou novou knihu.
Jo! Milovaná a ztracená. Právě jsem si ji objednala, zlatíčko.
Těším se, až si přečtu,
jaký má slavná Carrie Bradshawová pohled na mě
a ostatní dámy tam venku, které ztratily manžela.
Nevím, jestli na to mám nějaký pohled. Já jsem...
Složila jsem se u toho.
Najednou se mi to všechno vrátilo.
Bylo to trapné.
Šlo mi to tak dobře.
Přežila jsem celý ten první rok.
Zlato. Druhý rok je horší než ten první.
Ošklivé malé tajemství, které ti nikdo neřekne,
protože čas běží a všechno, co se děje,
dobré, zlé, divné, on o to přichází.
Takže se od něj cítíš čím dál vzdálenější.
A to je hrozné.
Ale ty mi přijdeš pořád tak šťastná a veselá.
No, to jsem.
Občas.
Ale jindy...
to prostě hraju, děvče.
Jakou mám jinou možnost? Mám se snad litovat?
Stále si opakuju jednu větu z hodiny Kabaly.
"Prázdnota se nikdy nezaplní,
ale vyroste kolem ní nový život."
Takže tvůj úkol je udělat, co je třeba, abys zasela nová semínka.
Pro mě to byl ten facelift.
Pro tebe to bude nejspíš něco jiného.
Ale udělej, co je třeba, aby ses cítila líp.
MILOVANÁ A ZTRACENÁ
"Když jsem vzala jeho bezvládné tělo
do náruče..." To ne.
Ahoj. Dovolali jste se Garymu Schneiderovi.
Nechte mi vzkaz.
Ahoj, Gary, tady Carrie Bradshawová.
Jsem pozitivní na covid.
Takže si musíte sehnat herečku, která by to natočila.
Mrzí mě to. Děkuju. Nashle.
Děkuju.
Tak to má být.
Asi si tuhle chvíli svého života
potřebuju nějak uchovat, víte?
Abych si připomněla, kdo právě teď jsem. A ujistila se, že se už nikdy nevrátím
k osobě, kterou už nechci být.
K té, co roky dělala právo
a potlačovala své touhy a potřeby?
Přesně tak. Jako malý robot,
co si účtoval 80 hodin týdně. A k čemu, Ricky?
No, víte, co tu mám?
Mám tu vtipné roboty.
Podívejte. Služebník Jetsonových.
- Jo. - Tenhle je ze Ztracení ve vesmíru.
Je oblíbený.
Ale musíte si vybrat něco, co s vámi bude
maximálně souznět, Mirando.
S vámi se tak dobře mluví. Moc si toho cením.
Ahoj, Kalifornie.
Díky bohu, žes to vzala.
Možná udělám něco
hodně pitomého, nebo naprosto osvobozujícího.
Jestli chceš vstoupit do scientologické církve...
Tetování.
Tetování? Dobře. Jo, měla jsem to čekat.
Málem jsem to udělala. Vážně málem jo. Protože proč ne?
Co je na tom špatného?
Je to tetování. Dneska ho má každý, ne?
Jo. A každý si ho taky dává odstranit.
Pravda. A mám strach se vázat.
Neumím si vybrat ani plochu na mobilu.
Podle Rickyho je to můj strach ze ztráty kontroly.
- Mirando? - Jo?
Je čas, aby ses vrátila zpátky do New Yorku.
Ne! Je tady sranda!
Je to falešný život, který nekončí.
A co ty?
Podle Charlotte ti nahrávání jde.
Vlastně nejde.
Museli si sehnat herečku.
Nemohla jsem to dokončit.
To ne. Proč jsi nemohla?
Ukázalo se...
že mám covid.
Vážně? Tím jsi měla začít. Covid! Taky tě dostal.
Jo. Takže teď budou v laborce zkoumat i moji krev.
A jak se cítíš?
Nemám příznaky.
Ani bych nevěděla, že to mám, kdybych si neudělala test.
Prosím, nedělej si starost.
Máš svých starostí dost s tím tetováním.
Co říkáš na robota?
Fajn, ale ne někde, kde bude vidět.
TETOVÁNÍ
Myslela sis, že si ho dám udělat na krk?
Nehodlám tu vstoupit do gangu.
Bezva. Tak jo. Měj se.
- Haló? - Miranda mi to řekla.
Moc mě to mrzí.
Co ti mám přivézt? Polévku? Pečené kuře?
Udělám rýži basmati. Harry nechtěl nic jiného, když to měl.
Bože můj. Ne. Je mi fajn.
Patřím k těm šťastnějším. Takže si o mě nedělej starost.
- A prosím, nic neposílej. - Pozdě.
Už jsem nechala poslat krabici od Varsana.
Do hodiny to tam máš.
Vzala jsem ty tvoje slané karamelky.
Bože můj.
Krucinál!
Ježíšikriste!
Gazpacho za 24 dolarů?
To je dva dolary za polívku a 22 dolarů za to, že mají koule.
Další způsob, jak tě tohle město okrádá. Víš, co je strašné?
Ta kabelka měla sentimentální hodnotu a je fuč.
Jo, chápu tě.
Jeden zmetek mi ukradl zlatou sponku na bankovky po tátovi.
- Před očima. - Pročs ho nezastavil?
Byl jsem připoutaný k posteli.
Píšu Carrie. Nepodobá se jí mít zpoždění.
DĚKUJI
Super.
Kruci.
Já zapomněla.
Carrie nepřijde. Má pozitivní test na covid.
Teď dostane covid?
To od ní není vůbec trendy.
Slyšela jsem, že škola už toho MILFkového pachatele má.
Ale nechtějí říct jeho jméno.
Prý je to Milo.
- Počkat, Milo W? - Ne, Milo H.
Co měl v šestce rovnátka?
- I na focení? - Jo, jak neumí říkat S.
- Šprti jsou vždycky úchylové. - Děvčata! Tohle se mi vůbec nelíbí.
- Bavíme se tu o malém chlapci. - To je pravda.
To je Milo H?
H jako hezoun.
Proč se cítím jako Blanche DuBois?
Naše škola musí vyslat vzkaz,
že je zde nulová tolerance misogynie jakéhokoli druhu.
Proto bude tento prohřešek i následný trest zapsán
do záznamu i pro přijímací řízení na vysokou školu.
- Vážně, Gregu? Do záznamu? - Ano, Charlotte.
Když dovolíte, není to trochu příliš?
Vzhledem k věku toho chlapce a tomu, že tím nemyslel nic zlého?
Je tak krutý trest opravdu nezbytný?
Musím souhlasit se Charlotte.
Není to příležitost ukázat naši víru
ve spravedlnost?
To říkáte proto, že jste na prvních dvou místech.
Přesně tak. Jo.
- Vážně? - Vážně?
Všichni jsme to viděli.
Měly byste být první a druhá.
Právě mi bylo sděleno, že skupina matek naší školy
se na chodbě sexuálně vyjadřovala ke studentovi.
- Vážně? - Vážně?
Jo.
Vítejte ve studiu Warner Brothers na živém studiovém natáčení.
Prosím, zachovejte spořádanou řadu. Děkuju.
Brady? Konečně! Ahoj. Pořád jsi v Amsterdamu?
Mami, kde jsi byla?
Od včerejška ti volám. Nebereš to.
Promiň. To ten nový telefon. Občas ho neslyším zvonit.
Volal jsem ti snad desetkrát.
Ty brečíš?
Brady, co se stalo?
Luisa se se mnou rozešla.
Co? Proč?
Nevím, prostě odjela do Florencie. Je konec.
Kurva!
- Co to bylo? - Skoro mě přejelo auto. Škoda že ne.
To neříkej. Zlato, ty mě děsíš.
Už jsi mluvil s tátou?
Jo, ale chtěl jsem mluvit s tebou.
Mami, už musím jít.
Co? Ne, nezavěšuj.
- Brečím tu a lidi se na mě dívají. - Tak ať.
Poslouchej mě.
Chci, abys bezpečně dojel do hostelu a zavolal mi odtud.
Co uděláš?
- Zavolám ti z hostelu. - Dobře. Zavolej mi.
Mám tě ráda.
Do konce natáčení musí být telefony vypnuté
a uložené v uzavíratelných pouzdrech.
Bez výjimek.
Telefon dát do pouzdra.
- Telefon do tohoto pouzdra. - Já žádný nemám.
Ztratila jsem ho.
Žádné Find My? Nový mobil?
Stalo se to teď.
A po pravdě? Nikdy jsem se tak neuvolnila.
To chápu.
Dobře.
Tak běžte.
Hrozně se těším.
- Ahoj, Amando. - Mám pro tebe dobrou zprávu.
- Sehnalas Julianne? - Ještě líp.
Dostaneš týden navíc.
Haló?
Jo, jsem tady.
Carrie, ta kniha si zaslouží autenticitu tvého hlasu.
I když vím,
že to je to poslední, co bys chtěla.
Myslím ten covid, víš?
No, ještě uvidíme, jak mi bude příští týden.
Víš, jak tvůj bratránek Leny přiznal, že je gay?
Ten večer, co jsem odehrál skvělý golf?
Nevadilo mi to.
Ale překvapilo mě to.
Jako gay by měl umět hrát golf.
Hrát golf, tati? No tak. Ty to nechápeš.
Možná to nechápu, zato chápu, že mám vředy.
Sedni si. Mluv se mnou, moje malá cannoli.
Tati, prosím, neříkej mi tak.
Cože? Už ti nemůžu říkat malá cannoli?
Koho tím urážím? Těsto, nebo krém?
Snažím se mít k sobě upřímnost. A bojím se, že tě zklamu.
Nemůžeš mě zklamat.
Zlato. Je mi fuk, jak si říkáš.
Chceš být nebinární, buď nebinární.
Chceš chodit s vlasy na kluka?
Jsou to tvoje vlasy, ne moje.
Já jen nechci ztratit svou holčičku.
Tati, neztrácíš mě.
Pořád jsem to já.
Mám tě rád. Ať jsi kdokoli.
- Proboha! - Kurva!
To si dělá srandu!
- Omlouvám se. - Mami, proč mi voláš na FaceTime?
Já nevím...
Žádné mobily, lidi!
Neměly tu být žádné zatracené telefony!
Zavolám ti zpátky. Pardon.
Promiňte. Omlouvám se.
Můj syn má krizi.
- Já mám krizi. - Omlouvám se.
Jen klid. Uklidněte se, lidi.
No tak, to se stane. Můžeme to zahrát znovu, ne?
Dámo s telefonem,
zkazila jste nám velkou chvíli.
A už to nikdy nezopakujeme,
protože Che není herec. Je stand-up komik.
Myslím, že Che odvádí úžasnou práci.
Co? Potlesk pro Che.
Tony, ne.
Sjedeme to znovu, ne? Než se mi spálí omáčka.
Tenhle chlap a jeho lasagne! Tak jo.
Dobře, vezmeme to od začátku.
Já vám věřila.
Jestli si pamatujete, Che stála u stolu
a chtěla, aby ji táta přijal takovou
- jaká je. - Takové, jací jsou!
Oni!
Ne, neřekl výslovně, že se chce zabít,
ale že je škoda, že ho nepřejelo auto. A já tady blázním.
Zaprvé: zhluboka dýchej. Všechno bude v pořádku.
Řekla jsi, že se Brady vrací večer domů.
Ano. Dorazí zítra brzy ráno newyorského času.
A já letím dneska večer v osm z LA.
Myslíš, že to přeháním?
Ne, myslím, že je to chytré.
Ale možná má jenom krizi.
Vůbec se mu to nepodobá.
A Che pořád točí ten pilot. A nejspíš mě nenávidí.
Bože můj. To je děs.
Teď se nestarej o Che.
Děláš správnou věc. A nic není důležitější.
- Díky, že to říkáš. - Brady bude v pořádku.
- Mám tě ráda. - Já tebe taky. Čau.
Kdo je to?
Seema s obědem. Prolezla jsem s chlápkem z UPS.
Bože.
Ahoj?
"Oy vey?"
Já nemám covid. Lhala jsem.
Dobře. Ta rouška je sice šik, ale ke mně se nehodí.
A teď mám výčitky, že jsem lhala své vydavatelce.
A co víc, lhala jsem svým dvěma starým kamarádkám.
Víš, vždycky tu pro mě byly.
A já jim nemůžu naložit víc.
Musí být nějaká záruční doba na to,
kolik podpory můžeš od svých přátel chtít.
Ne, když jsou to pravé kamarádky.
Nebyla jsem tu na první kolo, ale teď jsem.
A poslouchám.
Nesnáším, když se lituju.
Carrie, stalo se ti něco strašného.
Máš právo se litovat.
A jestli nechceš vyjít z domu, nechoď.
Zalez si do postele, lehni si,
dej si deku přes hlavu
a ciť se tak, jak se chceš cítit.
Ne.
Nejsem typ, co zaleze do postele.
Já vím, zlato. Jsi silná. Já se stočila do klubíčka kvůli kabelce.
Ne, nebyla to jen kabelka. Ale Birkinka.
Tvoje Birkinka. Něco pro tebe znamenala.
Nechci ty ztráty srovnávat...
- Trochu srovnáváš. - Trochu jo.
Kruci, to je Lisette.
Slíbila jsem jí, že přijdu večer na její Bulgari výstavu.
- Nikam nepůjdeš. - Musím jít.
Je to kamarádka. A neví, že jsem si vymyslela covid.
Tak jo, Che.
Můžeš počkat v přívěsu. Přijdu pro tebe,
až tě budou potřebovat.
- Dobře. - Ahoj.
Já se snažila dostat zpátky, ale nepustili mě.
Pročpak asi?
Můžeme...
Jo, Beth, omluvíš nás na chvilku?
Jistě. A nechceš to?
- Pálí to. - Ne, díky.
Dobře.
Poslyš, moc mě to mrzí.
- Bylo to hrozné. - Jo. To bylo.
Volal mi Brady, vypadal na sebevraždu. Už celé dny mi volal.
Luisa se s ním rozešla v Amsterdamu.
Takhle ještě nebrečel.
Vyděsil mě. A bála jsem se, že prošvihnu další hovor.
Zkazila jsi mi rodinnou scénu!
Měla jsem vlastní rodinnou scénu. A skutečnou.
Takže... neuvidím zbytek té šou.
V osm odlétám. A doufám, že dorazím dřív než Brady.
Počkej. Promiň. Odjíždíš z LA?
- Jo. - Mirando. Pojďme...
Pojďme se uklidnit, ano?
Je to kluk. A je to rozchod.
To k životu patří.
Jo, ale je to můj kluk.
Pro mě nejdůležitější.
Ty ten pocit neznáš.
Tak jsme si kvit.
Hej?
Pardon. Chtějí tě v maskérně na nový makeup.
Jo, žádný problém.
Dělej, co musíš.
Che!
Je mi to vážně líto.
Nemůžeme se rozloučit jinak než ve zlém?
Jasně. Tak jo.
Doufám, že bude Brady v pořádku. Opravdu.
Díky. Já taky.
- Promluvíme si později. - Jo.
Rozumím.
Ta šou bude obrovský úspěch!
Říkala jsem si, co tam celou dobu dělá.
Podívej se na to. To je baret.
Věřila bys tomu?
To je krása.
Vsadím se, že to je nákupčí od Neimana. Cítím prodej.
Moc to Lisette přeju.
To jsou vážně úžasné kousky.
- A tohle je nejhorší Bellini na světě. - Tak promiň.
Proč ten číšník sbírá šperky?
Nevím. Možná je nese jinam.
Do své kapsy?
Dejte mi svůj náhrdelník. A vy, váš prsten.
Vážně? Fakt se to děje?
Vážně se to děje.
Co to dělá? Co to kurva dělá?
Ten číšník mi krade šperky!
Ochranka! Pomoc! Udělejte někdo něco!
Mám covid!
Ochranka!
Ten chlap krade šperky! Pomozte mi někdo!
Pomoc! Pomozte někdo!
Tak dost. Náhrdelník. Hned!
Ne, prosím. Prosím. Mám na něm jméno.
- Znamená pro mě všechno. - To těžko, hajzle.
Kurva.
Ty máš zbraň?
Ochranka! Pomozte mi. Prosím.
Kde jste krucinál byli?
Moje věci. Jsou pryč.
Kde jste byli?
Bože můj.
- Sebrali skoro všechno. - Madam.
Tady nemůžete kouřit.
Jo? Já jsem tu problém?
- Zlato? - Mami.
Brady. Ach, broučku.
- Všichni se rozcházejí. - Já ne.
Nikam neodjedu.
To nic. Už jsi doma.
Jsi doma. To nic.
- Tak jo, dobrý. - A je to...
No tak! Jak dlouho ještě?
Jedeme vůbec?
Popeláři. Dneska už třetí.
Dojdu domů pěšky. Je to jen za rohem.
Tohle město...
To je krasavec. Můžu si ho pohladit?
Kdo je tu krasavec?
No ty. Ano, ty.
Bože můj.
Ne.
Lisette, tady Carrie.
Lisette?
Vím, že ten klíč je pro případ nouze, ale tohle mi tak přijde.
Nesu ti čokoládu, co mi poslala kámoška.
Nemůžu to sníst celé sama. Teda mohla bych, ale...
Mňam.
Jak se máš?
Je to pryč.
Všechno, na čem jsem tak tvrdě dřela.
Byly perfektní.
Musím začít zase znovu.
Vím, jak ti je.
Můžu se přidat?
Dřív nebo později vstaneme.
Ale ne teď.
"A když jsem Johna naposledy obejmula,
stoupající voda ve sprše
zbarvila mé modré svatební boty na černo."
Tak jo. Kapitolu tři máme hotovou.
- Takže to máme. - Je to dobrý.
Hotovo. To je všechno, co napsala.
Zvládla jsi to.
Jo. Zvládla.
Přípitek. Na staromódního zloděje na úrovni,
co mi ukradl peněženku a kabelku zahodil.
Přesně tak.
Na New York. Na to dobré i zlé.
Tím zlým myslíš tenhle společný stůl?
Hej, dámy. Na vás!
- Na zdraví! - Odkud jste?
Jsem z New Yorku. Rodačka.
- A co ty, kámo? - Výborně.
Ze Sydney. Jsme tu jen na ragby.
A parádně si tu užíváme, co hoši?
Hej, rodačko? Pár dní se zdržíme,
co kdybychom si přisedli, koupili vám panáka
a vy nám řeknete, co máme vidět.
Dobře. Dám New Yorku ještě šanci.
A jak to bylo dál?
Dostala jsem covid.
PODLE KNIHY SEX VE MĚSTĚ
Překlad titulků: Kristina Malkova Lylo by TransPerfect